Справа № 212/6618/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Нестеренко В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу технічними звукозаписувальними засобами, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої життю та здоров`ю та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.11.2018 року, у темний час доби, при штучному міському електроосвітленні, приблизно о 18.00 годині, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем ЗА3 Сенс, рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Січеславська з боку вул. Синьоводська в напрямку вул. Електрична в Покровському районі м. Кривого Рогу. По напрямку руху вищевказаного автомобіля був розташований не регульований пішохідний перехід, який був позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 (регульований пішохідний перехід), а також позначений дорожньою розміткою 1.14.1. У цей же час, попереду автомобіля ЗАЗ Сенс, на проїзну частину дороги вулиці Січеславська в районі електричної опори № 164, на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожнім знаком 5.35.1, 5.35.2 (регульований пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1, вийшов пішохід ОСОБА_1 , діючи відповідно до вимог: п.п.4.16 а) Правил дорожнього руху України, почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, з право на ліво за напрямком руху автомобіля ЗАЗ Сенс. В ході подальшого руху автомобіля ЗАЗ Сенс, під керуванням ОСОБА_2 , який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість, та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3, 18.1 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_2 на проїзній частині вул. М. Світальського пішохода ОСОБА_1 застосував міри екстреного гальмування, та у подальшому допустив наїзд на вищевказаного пішохода, який отримав тілесні ушкодження у вигляді садно голови, подвійного перелому кісток правої гомілки із зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 76 від 24.01.2018 року, своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995.
ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді садно голови подвійного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням, які згідно висновку судово медичної експертизи № 76 від 24.01.2018 року, за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Незаконними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано моральну шкоду.
Позивач, практично позбавлений можливості виконувати фізичні навантаження згідно Довідки акта огляду медико-соціальної експертної коміссії серія 12 ААБ №212983 від 15.04.2019 року, йому протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва. Зниження соціального статусу для чоловіка, як головного годувальника родини, є одним з найважчих стресів, які в часі є довготривалими, а значить і моральна шкода є незаперечно значною. Внаслідок нещасного випадку, позивачу були заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинило за собою погіршення фізичних можливостей, відносин з оточуючими. За Конституцією України - життя та здоров`я людини є найвищою цінністю. Постійне загострення хвороби змушує його лікуватися на стаціонарі та міських лікарнях і санаторіях. Аварія стала причиною порушення і втрати зв`язків з рідними, друзями, знайомими. Постійне перебування на лікуванні та вимушене перебування вдома при погіршенні самопочуття вносить свої не бажані корективи на відносини з рідними та друзями. Він змушений прикладати великі зусилля для того, щоб зберегти сім`ю, нормальні відносини з близькими, але зміна характеру та наслідки хвороби привели до погіршення особистих стосунків з оточуючими. Вказані причини навіть привели до сімейних конфліктів з рідними. Стан здоров`я вимагає від нього значних зусиль для організації свого життя та відновлення і встановлення нових порядків спілкування з оточуючими, я змушений вести достатньо замкнутий спосіб життя, не покидає мене відчуття глибокої депресії. Усвідомлення безпорадності перед травмами приводить у відчай та викликає сильний душевний біль.
Порушено звичайний спосіб життя. Протягом тривалого часу він відчуває сильний біль та почуття слабкості, обмеження рухів. Нога потребує постійного лікування, він навіть позбавлений можливості самостійно ходити, це викликає відчуття тривоги про завтрашній день. Все це змушує прикладати великих зусиль для пристосування свого життя та завдає значного морального та фізичного болю, страждань від усвідомлення себе людиною залежною від хвороб та ліків. Дуже часто болить нога. Незручності пов`язані з нещасним випадком завдають страждань, переживань та застосування додаткових зусиль для забезпечення життєвих проблем. Позивачу, необхідне постійне лікування через зміни самопочуття та застосування ще більш сильних ліків.
Відповідач ОСОБА_2 скористався правом надання відзиву, 09.01.2020 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він в повному обсязі відшкодував позивачу моральну шкоду, згідно до розписки яка міститься в матеріалах кримінального провадження справи № 212/826/19, тому вважає що не може двічі відшкодовувати шкоду, оскільки це суперечить діючому законодавству, оскільки була укладена угода про примирення обвинуваченого з потерпілим.
Ухвалою суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.
Ухвалами суду від 15.10.2019 року, 03.12.2019, розгляд справи відкладено в зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.03.2020, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.05.2020, 10.08.2020, 21.09.2020, 25.11.2020, розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, вимоги позовної заяви (уточненої), підтримали, просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду неодноразово повідомлявся належним чином. Правом бути присутнім під час розгляду його справи у суді не скористався. Відзиву на позовну заяву до суду надав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі за таких підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2018 року, у темний час доби, при штучному міському електроосвітленні, приблизно о 18.00 годині, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем ЗА3 Сенс, рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Січеславська з боку вул. Синьоводська в напрямку вул. Електрична в Покровському районі м. Кривого Рогу. По напрямку руху вищевказаного автомобіля був розташований не регульований пішохідний перехід, який був позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 (регульований пішохідний перехід), а також позначений дорожньою розміткою 1.14.1. У цей же час, попереду автомобіля ЗАЗ Сенс, на проїзну частину дороги вулиці Січеславська в районі електричної опори № 164, на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожнім знаком 5.35.1, 5.35.2 (регульований пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1, вийшов пішохід ОСОБА_1 , діючи відповідно до вимог: п.п.4.16 а) Правил дорожнього руху України, почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, з право на ліво за напрямком руху автомобіля ЗАЗ Сенс. В ході подальшого руху автомобіля ЗАЗ Сенс, під керуванням ОСОБА_2 , який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість, та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_2 на проїзній частині вул. М. Світальського пішохода ОСОБА_1 застосував міри екстреного гальмування, та у подальшому допустив наїзд на вищевказаного пішохода, який отримав тілесні ушкодження у вигляді садно голови, подвійного перелому кісток правої гомілки із зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 76 від 24.01.2018 року, своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995.

ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді садно голови подвійного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням, які згідно висновку судово медичної експертизи № 76 від 24.01.2018 року, за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2019 року по справі № 212/826/19 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінальне провадження закрито та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Ухвала суду набрала законної сили 20.02.2019 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд зазначає, що законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У відповідності зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зважаючи на той факт, що відповідач керував транспортним засобом «ЗАЗ Сенс», номерний знак НОМЕР_1 , на правовій підставі, він, у відповідності до вищезазначених норм закону, зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду.

Пунктом 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», №4 від 01.03.2013 року, встановлено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Як вбачається із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної коди, завданої внаслідок порушення її прав. Аналогічна позиція міститься у преамбулі Постанови Пленуму ВСУ «Про судової практики у справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди» №4 від 31.03.1995 року. Згідно п.3 цієї Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних переживань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її провини, окрім випадків, установлених ч.2 цієї статті.

У справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (заяви №9214/80, 9473/81 і 9474/81 рішення від 28.05.1985 року, серія А, пункт 96), Європейський суд з прав людини, встановив, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами.

У справі «Савула проти України» (заява №12868/05, рішення від 10.12.2009 року (остаточне 10.03.2010 року), пункт 18), у справі «Войтенко проти України» (заява №18966/02, рішення від 29.06.2004 року, пункт 59), у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (заява №42255/04, рішення від 01.07.2010 року, пункт 37), у справі «Мельниченко проти України» (заява N 17707/02, рішення від 19.10.2004 року, пункт 78 ) Європейський суд з прав людини встановив, що порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права.

Судом встановлено, що після того, як сталась ДТП у позивача докорінно змінився життєвий уклад, тривалий час він хворіє і постійно потребує допомоги моральної та матеріальної, він постійно страждає від фізичного та болю душевного, потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 14000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості. В зв`язку з чим, позовні вимоги шкоди підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 840,80 гривень на користь держави.

Керуючись ст. 22,23,1167,1187 ЦК України, ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 14000,00 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 25.02.2021 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак