ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9702/21 Справа № 202/269/21 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.

суддів Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу адвоката Мальцева Вадима Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У cічні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 серпня 2020 року в районі будинку 45 по вулиці Богдана Хмельницького у місті Дніпрі сталася дорожньо-транспортна за участю належного позивачу автомобіля «MAZDA 6» державний номер НОМЕР_1 та автомобіля «НYUNDAI SONATA» державний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_3 , яким на момент ДТП керувала водій ОСОБА_4 .

При цьому у «євро протоколі» водій ОСОБА_4 у відповідній графі зазначила про визнання своєї провини.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «НYUNDAI SONATA» державний номер НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі договору (полісу) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-7441758 від 27 липня 2020 року, ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну за яким становить 130000 грн., строк дії договору до 26 липня 2021 року.

25 серпня 2020 року позивач повідомив про настання ДТП страхову компанію ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» шляхом подання повідомлення про настання ДТП до філії, розташованої у місті Дніпрі по вул. Челюскіна, 5 оф. 401.

На підтвердження виконання ремонтних робіт автомобіля позивача приватним підприємцем ОСОБА_5 було оформлено замовлення - наряд № ОН-0001321 від 20.10.2020 року на загальну суму 25710 грн., яка була сплачена позивачем.

На підставі протоколу огляду пошкодженого автомобіля був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку № 42-0/79/6 від 23.11.2020 року, за яким вартість відновлюваного ремонту складає 15141,59 грн. (з ПДВ). Страховою компанією було сплачено на його користь страхове відшкодування в розмірі 15141,59 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 69,67 грн.

Таким чином, виходячи з того, що 13 січня 2021 року страховою компанією було частково сплачено на його користь страхове відшкодування в розмірі 15141,59 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 69,67 грн., позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант» на його користь несплачене страхове відшкодування в сумі 10568,41 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 26.11.2020 року по 13.01.2021 року в сумі 100,24 грн., 3% річних за період з 26.11.2020 року по 13.01.2021 року в сумі 42,48 грн., інфляційні втрати за період з 26.11.2020 року по 13.01.2021 року в сумі 95,11 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., сплачений судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 100 (сто) грн. 24 коп., три відсотки річних у сумі 42 (сорок дві) грн. 48 коп., інфляційні втрати в розмірі 95 (дев`яносто п`ять) грн. 11 коп., моральну шкоду в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 769 (сімсот шістдесят дев`ять) грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 99 (дев`яносто дев`ять) грн. 79 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Мальцев В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення несплаченого страхового відшкодування в сумі 10568,41 грн., стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3 500 грн. та здійснити перерозподіл судових витрат, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги, предметом перегляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення несплаченого страхового відшкодування, моральної шкоди та судових витрат. В решті рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант» надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та правильність судового рішення, просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення у даній справі відповідає не в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить автомобіль «MAZDA 6» державний номер НОМЕР_1 .

19 серпня 2020 року в районі будинку 45 по вулиці Богдана Хмельницького у місті Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «MAZDA 6» державний номер НОМЕР_1 та автомобіля «НYUNDAI SONATA» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , яка під час зміни напрямку руху допустила зіткнення з автомобілем позивача.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача - «MAZDA 6» державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень заднього лівого колеса, заднього бамперу, заднього лівого крила та вихлопної труби.

Учасниками ДТП було складено на місці пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому водій автомобіля «НYUNDAI SONATA» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 зазначила про визнання своєї вини.

Відтак, суд вважав доведеним, що саме ОСОБА_6 є винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди і, як наслідок, пошкодженні автомобіля позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант», в якому на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «НYUNDAI SONATA» державний номер НОМЕР_2 .

За заявою страховика з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, ФОП ОСОБА_7 було проведено дослідження та складений висновок від 23.11.2020 року, згідно з яким на дату ДТП 19.08.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAZDA 6» державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, складає 15141,59 грн., в тому числі 1259,43 грн. - ПДВ на вартість матеріалів та складових.

13 січня 2021 року страховою компанією було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 15141,59 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 69,67 грн.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 10568,41 грн., позивач посилається на те, що визначена страховиком сума страхового відшкодування не відповідає реальному розміру понесених ним збитків, висновок експерта складений із порушенням чинного законодавства.

При цьому на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію замовлення-наряду № Н-0001321 від 20.10.2021 року про сплату ним вартості виконаних ремонтних робіт автомобіля «MAZDA 6» державний номер НОМЕР_1 в сумі 25 710 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн., суд першої інстанції правильно виходив з характеру правопорушення, ступеня вини відповідача, глибини душевних страждань, завданих позивачу неправомірними діями відповідача, засад розумності, виваженості та справедливості та виходячи з моральних страждань та інших негативних наслідків, завданих винними діями відповідача.

Між тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення зі страховика страхового відшкодування в розмірі 10568,41 грн. - з урахуванням раніше виплаченої страхової суми 15141,59 грн. (25710 151541,59) є недоведеними.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пункту 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Частиною першою статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Враховуючи викладене, оскільки згідно замовлення-наряду № Н-0001321 від 20.10.2021 року, ОСОБА_1 сплатив вартість виконаних ремонтних робіт автомобіля «MAZDA 6» державний номер НОМЕР_1 в сумі 25 710 грн., то сума страхового відшкодування у розмірі 15 141,59 грн, виплаченого потерпілому ОСОБА_1 , є недостатньою для покриття реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром понесених ним витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 10 568,41 грн.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля ОСОБА_1 надав наведені вище докази, натомість відповідач не спростовував доведеність реально понесених позивачем витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, що становить 25 710 грн.

Застосування статей 1192, 1194 ЦК України, з огляду на те, позивач просив відшкодувати реально понесені ним витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу, що перевищують розмір виплаченого страховиком страхового відшкодування, є вірним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недостатність суми морального відшкодування у розмірі 1500 грн. є безпідставними, оскільки Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд першої інстанції при визначенні суми моральної шкоди, врахував вищевикладене та правомірно визначив її розмір у сумі 1 500 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром понесених ним витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 10 568,41 грн.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду у частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення несплаченого страхового відшкодування та в частині розподілу судових витрат, з ухваленням нового в цій частині про задоволення позову, а в решті рішення суду залишити без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. в суді першої інстанції, які складаються з отримання консультації щодо захисту порушених прав, вивчення та аналізу документів, підготовки листа на адресу відповідача, адвокатського запиту, підготовки скарги, підготовки позовної заяви та представництва інтересів в суді, позивачем була надана суду копія договору про надання правової допомоги та копія додаткової угоди, укладені з адвокатом Мальцевим В.П., де зазначено виконані адвокатом роботи, що підлягають оплаті клієнтом та їх вартість. А на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн. надано суду копію додаткової угоди №3 до договору про надання правової допомоги.

Суд знаходить такі витрати обґрунтованими, пов`язаними з розглядом справи, та з урахуванням вимог апеляційної скарги, визначає суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 8 231 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у сумі 2171,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мальцева Вадима Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення несплаченого страхового відшкодування та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове в цих частинах.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування в розмірі 10 568 (десять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн. 41 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 231,00 грн. та судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у сумі 2 171,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий Н.М. Деркач

Судді М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко