Справа № 446/1753/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормус Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

Справа № 446/1753/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідач Комунальне підприємство

«Кам`янкаводоканал»;

представник відповідача ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кам`янкаводоканал» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КП «Кам`янкаводоканал» в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача 12 750 грн. матеріальної та 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що після смерті її батька біля нього було заброньовано та оплачено подвійне місце для поховання батька та на випадок смерті матері. Після цього у травні 2019 року нею було встановлено подвійний пам`ятник на могилі батька. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки і в процесі поховання нею було замовлено у відповідача підкоп під наявний пам`ятник та здійснено оплату у розмірі 1064,00 грн. Проте, працівники відповідача безвідповідально віднеслися до її замовлення та не провели підкоп під пам`ятник, в результаті чого матір позивачки було поховано на сусідній ділянці біля пам`ятника, що призвело до завдання матеріальних та моральних збитків позивачці.

Ухвалою суду від 21.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

08.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, відповідач вказує, що під час замовлення підкопу пам`ятника, позивачка не повідомила про день та час поховання матері, не вказала де саме потрібно зробити підкоп та інші необхідні дані. Враховуючи те, що похоронна процесія вже підходила до місця поховання, то працівник підприємства сам зорієнтувався та на власний розсуд здійснив підкоп могили з метою поховання. Коли працівник підприємства здійснював підкоп, то зіткнувся з проблемою того, що пам`ятник під своєю вагою міг перехилитися та впасти у яму, через не правильне його встановлення. Після приходу процесії, працівник кладовища здійснив поховання матері позивачки якомога ближче до місця поховання батька позивачки. Вказує, що після похорону родичі покійної та сама позивач не мала будь-яких претензій до процесу поховання. З посиланням на Закон України «Про поховання та похоронну діяльність» вважає, що дії відповідач не призвели до завдання будь-якої шкоди позивачці.

Ухвалою суду від 25.02.2021 відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Заслухавши сторін по справі, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 , яке видано 16.04.2019 за №199039, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 7).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доводиться копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 від 28.12.2017 (а.с. 8.)

28.11.2017 мати позивачки ОСОБА_5 замовила у КП «Кам`янкаводоканал» послуги з однієї процедури поховання вартістю 426,00 грн. та з бронювання одного місця вартістю 120,00 грн., що доводиться нарядом замовлення №127 від 28.11.2017 (а.с. 11).

02.05.2019 мати позивачки ОСОБА_5 замовила та оплатила подвійний пам`ятник з граніту із зображенням напису покійного ОСОБА_4 та самої ОСОБА_5 (а.с. 12).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Згідно наряд-замовлення №119 від 26.11.2019 позивачка ОСОБА_1 замовила у КП «Кам`янкаводоканал» послугу з підкопу пам`ятника вартістю 1064,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до розписки ОСОБА_6 від 01.12.2019, останній отримав від позивачки ОСОБА_1 кошти у сумі 1200,00 грн. за виготовлення дерев`яного надгробку (а.с. 13).

Згідно рахунку ФОП ОСОБА_7 від 13.01.2020, який виписаний ОСОБА_1 вартість фундаменту, демонтажу, монтажу та лавки кованої складає 13 500,00 грн., а згідно товарного чеку ФОП ОСОБА_8 вартість хреста та таблички складає 550,00 грн. (а.с. 14, 15).

Також, актом комісії працівників КП «Кам`янкаводоканал» від 30.09.2020 встановлено, що надмогильний пам`ятник де поховані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виготовлений з граніту темного кольору і має розміри у його нижній частині: довжина 1,40 м., а ширина 1,20 м. (а.с. 42).

А відповідно до листа ФОП ОСОБА_8 від 05.10.2020 продана домовина ОСОБА_1 мала такі розміри: довжина 2 м., ширина «в голові» 0,65м., ширина «в ногах» 0,55м., висота 0,55 м. (а.с. 43).

Розглядаючи даний спір, суд виходив з того, що він виник внаслідок неправильно, на думку позивачки, здійснення працівниками КП «Кам`янкаводоканал» поховання її матері ОСОБА_5 , а саме не поховання її шляхом підкопу під існуючий пам`ятник на могилі батька.

Вирішуючи цей спір, суд керувався спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють відносини з поховання померлих, а саме Законом України «Про поховання та похоронну справу», а також загальними нормами законодавства, що регулюють порядок надання послуг і визначені ЦК України у Главі 63.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована зокрема на надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

А відповідно до ст. 10 цього Закону, надання ритуальних послуг та виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється з дотриманням вимог норм і правил, встановлених законодавством.

У пункті 4 Наказу Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 №193 передбачено, що основними завданнями ритуальної служби в Україні є: здійснення організації поховання померлих і надання передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та ритуальних послуг, не передбачених цим переліком, а також реалізація предметів ритуальної належності.

Цим же Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 №193 затверджено необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, серед яких є копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили).

А пунктом 7 Наказу Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 №193 передбачено, що ритуальна служба має право надавати ритуальні послуги, не передбачені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, виготовляти та реалізовувати згідно з чинним законодавством предмети ритуальної належності.

Тобто, чинне спеціальне законодавство визначає два види ритуальних послуг, ті які є мінімально необхідні і перелік яких затверджений спеціальним нормативним актом, а також ті ритуальні послуги, які не передбачені цим спеціальним переліком.

З наряду замовлення №119 від 26.11.2019 видно, що позивачка замовила у відповідача послугу «Підкоп під пам`ятник» (а.с. 10).

Аналіз наведеного вище законодавства, яке регулює порядок надання ритуальних послуг свідчить, що підкоп могили ручним способом не входить до переліку необхідних мінімальних видів ритуальних послуг.

Надання таких послуг повинно відбуватися з дотриманням загальних вимог цивільного законодавства, яке регулює порядок надання послуг.

Так, згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

А згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачка посилається на те, що відповідачем неналежно виконано договір з надання послуг по підкопу могили під існуючий пам`ятник. Проте у матеріалах справи відсутні будь-які домовленості про те, як саме повинна бути надана послуга з підкопу, зокрема відсутнє узгодження конкретних розмірів, місць, заходів по демонтажу існуючого пам`ятника тощо.

Відсутність таких умов договору про надання послуг виключає можливість обґрунтованої судової оцінки обставини належного чи неналежного надання послуги відповідно до умов договору. А тому у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідач надав неналежні ритуальні послуги з поховання шляхом підкопу під існуючий пам`ятник, тобто порушив взяте на себе зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона позивача не довела суду, що така послуга буда неналежно виконана відповідачем, оскільки будь-яких істотних умов надання такої послуги судом не встановлено.

Призначення земельно-технічної експертизи, яку просила провести представник позивача, а суд відмовив, не призведе до вирішення спору по суті, так як у наряді замовлення №119 від 26.11.2019 не визначено істотні умови надання такої послуги. Крім того, призначення такої експертизи є неможливим з огляду на мотиви, які вказані в ухвалі суду від 25.02.2020.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд виходив з положень ч. 3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З матеріалів справи судом беззаперечно встановлено, що відповідач виконав послугу, яку замовила позивачка та здійснив поховання її матері поряд з батьком на кладовищі.

Проте, таке поховання відбулося не в межах того місця, яке охоплюються пам`ятником, що встановлено на кладовищі у місці поховання батька позивачки.

З показів свідка ОСОБА_6 суд встановив, що він виконував послугу з поховання ОСОБА_5 . Вказав, що коли він приступив до роботи то встановив, що ширина пам`ятника є надто мала для того, щоб здійснити подвійне поховання під такий пам`ятник, а саме його ширина була 1,20-1,40 метра, тоді як повинно бути не менше 1,60 метра. Належному похованню перешкоджали стовпчики, на яких розміщений фундамент і подальший підкоп міг призвести до руйнації пам`ятника. Вказана обставина змусила його здійснити викопування та поховання з мінімальним виступом (15-20 сантиметрів) домовини за межі існуючого пам`ятника. Свідок вказав, що іншого варіанту поховання в конкретних обставинах справи не було, а часу на узгодження умов щодо демонтажу пам`ятника він не мав, так як позивачка не попередила про час поховання і коли він виконував роботу, то похоронна процесія рухалася вже близько кладовища.

Покази такого свідка не спростовані жодними доказами і суд надає їм віри, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими доказами у справі.

Так, як видно з акту огляду надмогильного пам`ятника від 30.09.2020, ширина пам`ятника, який встановлений на могилах батьків позивачки становить 1,20 м., а довжина 1,40 м., тоді як згідно листа ФОП ОСОБА_8 від 05.10.2020 ширина домовини, яку придбала позивачка становить 0,65 м., а довжина 2 м.

Тобто, загальна ширина двох домовин є більшою за ширину надмогильного пам`ятника, який встановлений на могилі батьків позивачки, а тому відповідач не міг фізично здійснити підкоп таким чином, щоб домовина ОСОБА_5 була поміщена у рамках надгробного пам`ятника.

На підставі таких показів свідка, та здобутих письмових доказів у справі, суд вважає доведеним зі сторони відповідача, у відповідності до положень ч. 2 ст. 906 ЦК України, що виконавець КП «Кам`янкаводоканал» вжив усіх можливих заходів задля поховання матері позивачки шляхом підкопу біля місця поховання її батька, а здійснити такий підкоп та поховання в межах існуючого пам`ятника було неможливо.

Тому, у задоволенні позовних вимог позивачки необхідно відмовити, а сплачений нею судовий збір покласти на саму позиваку.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кам`янкаводоканал» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 02 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.І. Котормус