Справа № 216/5923/19
Провадження 6/216/18/21
УХВАЛА

іменем України

03 лютого 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

представника боржника Жовтобрюха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з залі суду №4, цивільну справу за заявою приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод №1» звернулось до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданої заяви було зазначено, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2020 стягнуто з приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» на користь ОСОБА_1 187785,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Не погоджуючись з даним рішенням боржником було подано заяву про перегляд заочного рішення від 17.09.2020. Таким чином, до вирішення питання про перегляд заочного рішення, судове рішення є таким, що не набрало законної сили. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. від 21.09.2020 було накладено арешт на кошти боржника для забезпечення реального виконання рішення суду у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в розмірі 206632,50 грн. Вказані обставини створюють очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам товариства, так як арешт рахунків юридичної особи фактично позбавляє можливості належним чином виконувати зобов`язання зі сплати заробітної плати працівникам, а також здійснювати сплату податків, зборів та інших платежів. Крім того, на думку заявника, приватним виконавцем було порушено строки надіслання документів. У зв`язку з вищевикладеним, заявник вважає дії приватного виконавця передчасними та такими, що суттєво порушують права, свободи та інтереси ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1», а тому просить суд: зупинити примусове виконання за виконавчим листом від 16.09.2020 у справі №216/5923/19; визнати виконавчий лист від 16.09.2020 таким, що не підлягає виконанню; повернути безпідставно одержаний стягувачем платіж на суму 206632,50 грн за виконавчим листом.

У судовому засіданні представник боржника свою заяву підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник стягувача адвокат Гузєв І.Г. у судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. був зобов`язаний виконувати вимоги виконавчого листа №216/5923/19, виданого 16.09.2020 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з виконання рішення суду, що набрало законної сили 03.07.2020, у строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» та подальшим перерахуванням стягнутих коштів на користь стягувача.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, його неявка згідно з ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2020 стягнуто з приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» на користь ОСОБА_1 187785,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Оскільки станом на 16.09.2020 заочне рішення не було оскаржено та набрало законної сили 03.07.2020, виданий виконавчий лист.

18.09.2020 представник стягувача адвокат Гузєв І.Г. звернувся до суду із заявою про примусове виконання рішення суду.

21.09.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №216/5923/19 від 16.09.2020.

Також, 21.09.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. було накладено арешт на грошові кошти ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 206632,5 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. від 22.09.2020 було знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1», у зв`язку з тим, що 21.09.2020 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти, стягнуті з боржника в сумі 206632,50 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. від 23.09.2020 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №216/5923/19 від 16.09.2020 було закінчено у зв`язку з його повним виконанням.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частини 1, 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає заяву приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1»необґрунтованою, оскільки приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. під час здійснення виконавчого провадження №63084398 з виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2020, що набрало законної сили, діяв правомірно.

Посилання боржника на те, що державний виконавець не мала права накладати арешт на рахунки юридичної особи, є безпідставними, оскільки документального підтвердження, що рахунок боржника мав спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, - відомостей боржником надано не було.

Враховуючи викладене, а також те, що рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2020 виконано, виконавче провадження закінчено,суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог заявника та вважає за необхідне залишити їх без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 24, 48, 59, 68 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 259, 260, 353, 432 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 лютого 2021 року.

Суддя Р.О. Кузнецов