Справа№592/8928/20
Провадження №2/592/623/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., з участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій протиправними і стягнення коштів,

з участю представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо списання коштів як відсотків за користування кредитом та стягнути з відповідача суму 97 928,71 грн., що списані як відсотки.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що має дебетову картку видану відповідачем. Втім відповідач безпідставно нарахував відсотки за користування кредитом, адже з ним не укладався кредитний договір не погоджувалися умови повернення, розмір процентної ставки. Позивач в цілому вважає, що з ним не укладено кредитного договору, відповідач безпідставно нараховував проценти, а тому повинен повернути. За період з 01.08.2017 по 01.07.2020 позивач сплатив процентів на суму 97 928,71 грн.. У обґрунтування правової позиції і безпідставності нарахованих процентів позивач послався на правову позицію Великої палати Верховного суду викладену у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

04.08.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив і просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивував тим, що 15.07.2014 року позивач підписав анкету-заяву. відповідно якої приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до підписаної позивачем анкети-заяви, він погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку. Більш того, Позивач підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку. Позивач отримав кредитну картку, користувався коштами і послугами банку і сплачував належні проценти. Відповідач вважає, що позивач повністю обізнаний з у мовами кредитування, а заявлені ним вимоги є безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача позов не визнав повністю і підтримав подані заперечення. Також пояснив, що заявлений позов є суперечливим адже позивач не просить розірвати договір.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 15.07.2014.

Анкета-заява зокрема містить розділ який починається з тексту «ознайомившись з Умовами і Правилами надання банківських послуг тарифами, Тарифами ПриватБанка, виявляю бажання оформити на своє ім`я». Далі наведений перелік карток і послуг баку та бажаний кредитний ліміт, з відповідними графами для заповнення. Втім такі графи не заповнені. Також міститься графа для відмітки про отримання пам`ятки клієнта, зміст тарифи, основні умови обслуговування і кредитування, але ця графа також не заповнена. Позивач підписуючи заяві підтвердив, що погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку. В подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку. Зазначені факти підтверджуються наданою позивачем анкетою-заявою.

У зв`язку з подачею анкети-заяви позивачу були видані банківські картки на яких був встановлений кредитний ліміт.

Позивач скористався послугами банку, використовував кредитні кошти, повертав їх і сплачував нараховані проценти.

Наведені обставин також визнаються сторонами та підтверджуються роздруківкою руху коштів по рахункам позивача за період 2017-2020 років.

Так з роздруківки вбачається, що при мінусовому балансі картки позивач здійснював операції по картках, оплачував послуги, оплачував куплений товар, видачу готівки, перерахунок на інший свій рахунок. Поряд з цим він вносив кошти на кредитний рахунок. При цьому позивач використовував Додаток «Приват24».

09.02.2020 позивач поповнив рахунок на загальну суму 88 500 грн., чим повністю повернув отримані у кредит кошти та сплатив нараховані проценти. Після того продовжив користування банківською карткою до цього рахунку і знов витратив кредитні кошти банку. На кінцеву дати виписки 01.07.2020 у рахунку зазначено, що позивач має заборгованість по кредиту на загальну суму 34 640,10 грн.

Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються роздруківкою руху коштів, копія якої додана до справи.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 1046, 1048, 1049 ЦК України.

Згідно ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ст.ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 3 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Цивільні правовідносини за своєю природою гуртуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, свободі договору.(ст.ст. 1, 3 ЦК України)

З встановлених обставин та наведених положень закону вбачається, що анкета-заява, яку заповнив позивач схожа на договір приєднання. З обставин також вбачається, що позивач знав і розумів, що користується кредитними коштами позивача, виконував обов`язки по поверненню коштів, оплачував нараховані відповідачем проценти. Увесь тривалий період з 2014 року по день подачі позову сторін усе влаштовувало.

Розглядаючи справу виключно в межах заявлених вимог і обставин (ст.13 ЦПК України) суд не встановив, що права позивача були порушені відповідачем.

Всупереч положенням ст.ст. 12, 13, 77, 78, 80, 175, 177 ЦПК України позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів у обґрунтування заявленого позову.

Навпаки вбачається, позивач отримав продукт відповідача, банківські послуги і кошти. Він користався коштами банку та сплачував нараховані проценти за користування ними. Не встановлено розумних підстав вважати, що позивач не був обізнаний про те, що він користується кредитними коштами банку та те, з яких причин він не міг ознайомитися з умовами на сайті банку.

Суд вище встановив, що позивач використовував комп`ютерний додаток «Приват24» для зняття коштів чи поповнення рахунку кредитної картки, що дає підстави вважати, що у позивача не було жодних перешкод у ознайомленні з умовами кредитування.

Згадана позивачем позиція Великої палати Верховного суду викладена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, стосується розгляду справ за позовом банку про стягнення процентів за користування кредитом. Суд дійшов висновку, що позивач не довів, що між сторонами укладений кредитний договір та досягнуто згоди, щодо розміру процентів тощо. Проте така позиція не може бути застосована у даній справі, адже обставини правовідносин між сторонами є різними, сторони мали значний період правовідносин і усе їх влаштовувало. Позивач користувався кредитними коштами, повертав їх і сплачував нараховані проценти.

Окрім того зі змісту заявленого позову вбачається, що позивач не припиняє правовідносини з відповідачем не заявляє про розірвання договору тощо.

Ураховуючи зазначене заявлений позов є необґрунтованим і не підлягає задоволеною.

Інші доводи сторін не спростовують встановлених обставин та наведених висновків суду.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати.

На підставі викладено і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 ) про визнання дій протиправними і стягнення коштів.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 03.03.2021

Суддя В.Г. Костенко