Справа № 591/6460/21
Провадження № 2/591/2760/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2021 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Северинової А.С.,
з участю секретаря судового засідання Синецької І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/6460/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона є основним квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , який є її колишнім чоловіком, не проживає в житловому приміщенні близько 13 років без поважних причин, так як фактично він проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Посилаючись на обставини того, що відповідач не проживає в квартирі понад тринадцять років без поважних причин і, при цьому, ніяких перешкод в його проживанні йому не чинилося, а також на те, що відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження спірною квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачка подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив чи заперечення щодо позову у встановлений судом строк не подали.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі ордера № 3 від 11 січня 1990 року, виданого Будівельно-монтажним трестом «Сумхіммашстрой» ОСОБА_1 та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_2 , сину ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_5 надано право на зайняття житлової площі в гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_3 на праві власності не зареєстрована (а.с. 31).
07 вересня 1999 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 6).
Відповідно до довідки ТОВ «Компослуги» від 09 серпня 2021 року № 1063 та доданого до неї акта про фактичне непроживання особи від 09 серпня 2021 року № 16, складеного мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 з 2008 року і по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Згідно зі статтею 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.
Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивачки, у спірній квартирі фактично не проживає з 2008 року без поважних причин, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинить, його особисті речі в квартирі відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідач не приймає.
Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості, оскільки відповідач самостійно знятися з реєстрації не бажає.
За таких обставин, суд, вважає, що право позивача на вільне користування житлом порушено з боку відповідача та підлягає захисту.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова