КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15вересня 2021 року м. Київ

Справа №2-544/11

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11654/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Романишеної І.П. 18 червня 2021 року в м. Києві, повний текст ухвали складений 18 червня 2021 року, за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

В С Т А Н О В И В

У червні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський О.В. звернувся до суду першої інстанції із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ..

В обгрунтування вимог подання вказував на те, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №64310328 з виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 30 грудня 2020 року у справі №2-544/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 737043,58 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2020 року у справі №2-544/11 замінено стягувача на ТОВ «Вердикт Капітал», видано дублікат виконавчого листа та поновлено пропущені строки для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання. Виконавець зазначав, що ОСОБА_1 обізнаний про існування провадження та свідомо уникає виконання рішення суду. При цьому, вжиті приватним виконавцем заходи з примусового виконання рішення виявились безрезультатними, встановлено, що за боржником не зареєстровано жодного ліквідного нерухомого чи рухомого майна; кошти на арештованих рахунках боржника відсутні; боржник офіційно ніде не працює.

Посилаючись на викладене, приватний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - відмовлено.

Ухвала суду мотивована відсутністю переконливих доказів на підтвердження саме свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, а тому суд вважав, що подання є необґрунтованим та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Не погодилось із вищезазначеним судовим рішенням ТОВ «Вердикт Капітал», представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність ухвали суду, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що приватним виконавцем були вжиті всі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду боржником, зокрема на адресу боржника зазначену у виконавчому листі надсилались постанови та повідомлення, а отже останній був повідомлений про відкрите виконавче провадження. Однак у боржника відсутнє рухоме і нерухоме майно за рахунок якого може бути виконане рішення. Крім того, боржник жодних дій спрямованих на виконання рішення суду не здійснив. Зазначає, що Державна прикордонна служба України у своїй відповіді вказала на те, що боржник 13 грудня 2020 року в'їхав на територію України, а тому останній має фінансову можливість перетинати кордон України.

За таких обставин вважає, що позиція суду в оскаржуваній ухвалі є проявом надмірного формалізму, що в свою чергу невілює обов`язковість судових рішень та суперечить основоположному принципу судочинства, так як судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою подання приватного виконавця задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Замінено сторону виконавчого провадження - кредитора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Вердикт Капітал». Видано дублікат виконавчого листа у справі №2-544/11 на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа (дубліката) Шевченківського районного суду м. Києва №2-544/11 /а.с. 8,9/.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича знаходиться дублікат виконавчого листа, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 30 грудня 2020 року у справі №2-544/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 737043, 58 грн /а.с.7/.

27 січня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним дублікатом виконавчого листа та рекомендованим листом 28 січня 2021 року направлено вказану постанову боржнику на адресу, яка вказана у виконавчому листі (дублікат) /а.с. 10,11/.

Приватним виконавцем 27 січня 2021 року винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника /а.с. 14,15/.

Також в матеріалах справи міститься виклик приватного виконавця від 27 січня 2021 троку №64310328/332, яким останній зобов`язує ОСОБА_1 з`явитися до приватного виконавця 04 лютого 2021 року о 10 год. 40 хв /а.с. 13/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт /а.с.16/.

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів та відповіді Державної фіскальної служби вбачається, що у боржника відсутні транспортні засоби та відкриті рахунки /а.с. 17-19/.

е

Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник ОСОБА_1 30 грудня 2020 року перетинав державний кордон України, напрям - в'їзд /а.с.20/.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Таким чином, за змістом норм законодавства підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

З наведених обставин у даній справі вбачається, що додані приватним виконавцем до подання документи, не вказують на свідоме і умисне ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладеного на нього обов`язку судовим рішенням.

Надані приватним виконавцем матеріали подання містять дані щодо вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання дубліката виконавчого листа, однак з вказаних матеріалів не вбачається, що приватним виконавцем було вчинено всі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, не здійснено заходи щодо виходу приватного виконавця за місцем проживання боржника та будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення суду. Сам факт не виконання в добровільному порядку рішення суду та відсутність у боржника грошових коштів або майна, не може вважатися ухиленням від виконання рішення чи перешкоджанням в його виконанні.

Факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

За таких обставин подання приватного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов'язку ОСОБА_1 та доказів на підтвердження цих фактів.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник 30 грудня 2020 року в`їхав на територію України, а тому останній має фінансову можливість перетинати кордон України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки це є припущенням. З даних наданих Державною прикордонною службою України вбачається, що боржник в`їхав на територію України, що саме по собі не свідчить про ухилення від виконання рішення.

Посилання стягувача на те, що боржник жодних дій спрямованих на виконання рішення суду не здійснив, відхиляються колегією суддів, оскільки в даному випадку приватний виконавець має навести в чому саме полягає факт ухилення боржника від виконання рішення, так як сам по собі факт наявності виконавчого провадження та вчинення певних виконавчих дій не можуть бути належною підставою обмеження права боржника у виїзді за межі України. Крім того, доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання покладено саме на приватного виконавця.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук