Справа № 188/1725/21
Провадження № 2/188/647/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.06.2000 року зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі за №6/16, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 23,2 кв.м., житловою площею 10,0 кв.м., із господарськими спорудами, що позначені на плані: сарай - Б, сарай - В, вбиральня - Г, навіс -Д, огорожа -№1-2.

У подальшому даний договір 11.07.2000 року був зареєстрований у КП Павлоградське міжрайонне бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 29-121. На час укладання договір купівлі-продажу не підлягав нотаріальному посвідченню. Між сторонами по вищезазначеному договору було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов, та він був повністю виконаний сторонами.

Відповідно до ст. 227 ЦК Української PCP договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Проте спеціальною нормою ч. 2 та ч. 4 ст. і 5 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на момент виникнення правовідносин), визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

ОСОБА_2 є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконала договір купівлі-продажу, оскільки продавцю було передано гроші за будинок, ОСОБА_2 вступила у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняла спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на будинок вже зареєстровано за позивачем у встановленому порядку на час укладання договору.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 23,2 кв.м.. житловою площею 10,0 кв.м.. із господарськими спорудами, що позначені на плані: сарай - Б, сарай - В. вбиральня - Г, навіс -Д, огорожа -№ і -2.

У подальшому на початку листопада 2021 року між ним та ОСОБА_2 укладено усний договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 запевнила його, що згодом вони оформлять договір купівлі - продажу нотаріально, але на даний час нотаріально посвідчити договір неможливо, так як договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2000 році був зареєстрований на товарній біржі.

На виконання умов договору купівлі -продажу він передав ОСОБА_2 20 000 грн., а відповідачка передала йому документи на будинок (технічний паспорт на будинок, договір купівлі-продажу будинку на товарній біржі). На даний час він наводить лад в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , здійснює ремонтні роботи. Відповідачка не перешкоджає йому у користуванні будинком.

Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання надала письмову заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає та просить справу слухати без її участі.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

29.06.2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , договір в цей же день було зареєстровано Павлоградською товарною біржею в журналі реєстрації біржових угод за № 6/16. (а.с. 10-11).

Зобов`язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив оговорену суму 20 000 грн. за купівлю вказаного майна, а представник сторони по договору віддав всі документи на будинок та ключі від нього.

Право власності на вказаний житловий будинок ОСОБА_2 зареєструвала в КП "Павлоградське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", реєстровий номер 29-121, відповідно до реєстраційного напису від 11.07.20000 року (а.с.12).

З моменту укладення договору купівлі-продажу позивач користувався купленим домоволодінням.

Проте в даний час, після того, як він звернувся до нотаріуса із питанням про законність укладеної із відповідачем угоди, йому повідомили, що ця угода не є дійсною, оскільки при її укладенні не було дотримано обов`язкової нотаріальної форми договору купівлі-продажу нерухомого майна.

У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) якщо сторони домовилися відносно всіх важливих умов договору, відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення , суд вправі визнати таку угоду дійсною.

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу будинку було укладено 04.05.2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 280, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 23,2 кв.м., житловою площею 10,0 кв.м., із господарськими спорудами, що позначені на плані: сарай - Б, сарай - В, вбиральня - Г, навіс -Д, огорожа - №1-2, укладений 29 червня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним №6/16.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 23.2 кв.м., житловою площею 10,0 кв.м., із господарськими спорудами, що позначені на плані: сарай - Б, сарай - В, вбиральня - Г, навіс -Д, огорожа -№ 1-2.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра