РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/3960/21

Провадження № 22-ц/4815/758/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструк С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

особа, дії (бездіяльність) якої оскаржується державний виконавець Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - Анненкова Олена Юріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2021 року (постановлену у складі судді Харечка С.П.) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Анненкової Олени Юріївни,-

в с т а н о в и в :

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Анненкової Олени Юріївни.

В обґрунтування скарги вказує, що 05 січня 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») було укладено кредитний договір №014/53-05/56967. 10 липня 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») було укладено кредитний договір №014/53-05/62325, а також договір поруки укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 .. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2011 року у справі № 2-2193/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі РОЛ ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. 22 листопада 2011 року на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2011 року у справі № 2-2193/11 було видано виконавчий лист № 2-2193/2011 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 564 420,13 грн. заборгованості за кредитним договором, судових витрат по справі, а саме: 1 700 грн. по оплаті судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. 29 квітня 2015 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист №569/17678/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 285 149.00 грн.. Вказує, що 20 червня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 52315557 (виконавчий лист №569/17678/13-ц) державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Тоді ж, 20 червня 2017 року в рамках іншого виконавчого провадження № 52231787 (виконавчий лист № 2-2193/2011) державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області було винесено аналогічну постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згодом, 21 серпня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області було скеровано заяву за № 114-7-0-00-11/10105 з приводу того, що станом на 21.08.2017 року у нього відсутні кредитні зобов`язання перед АТ «Райффайзен Банк Аваль». На підставі чого виконавчий документ, а саме виконавчий лист № 569/17678/13-ц виданий 29.04.2015р. Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 285 149,00 грн. З урахуванням того що, виконавчий лист № 2-2193/2011 від 22.11.2011р. та виконавчий лист № 569/17678/13-ц від 29.04.2015р., видані Рівненським міським судом Рівненської області, відділом ДВС неодноразово поверталися стягувачу, а починаючи з 2017 року на виконанні у відділі ДВС відсутні будь які виконавчі провадження по відношенню до нього, він був впевнений у тому що, і відсутні будь які обтяження та арешти, що виникли на підставі вищезазначених виконавчих листів. Однак, у грудні 2020 року після звернення до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області йому стало відомо про існування арештів на усьому його майні та наявності заборони на його відчуження накладених на підставі постанов державних виконавців Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції. З метою з`ясування даної ситуації 15 січня 2021 року він звернувся до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ним було подано заяву про надання інформації про виконавчі провадження, які перебували та перебувають на виконанні у відділі. Зазначає, що на підставі вищезазначеної заяви ним було отримано письмову відповідь №30060 від 15 лютого 2021 року від Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Згідно даної відповіді станом на 15.02.2021 року згідно даних АСВП відсутні виконавчі документи щодо стягнення з нього заборгованості. У зв`язку з цим звертається до суду з даною скаргою.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Анненкової Олени Юріївни задоволено. Скасовано постанову державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Анненкової Олени Юріївни щодо винесення постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №47817217 від 27 жовтня 2017 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги скарги є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення, оскільки виконавчі провадження щодо заявника відсутні, а тому і накладений арешт має бути скасовано.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав визначених п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягає зняттю арешт накладений на майно боржника. У зв`язку з чим, вважає, що чинність накладеного арешту є правомірним, а тому відсутні підстави для скасування постанови державного виконавця, якою він накладений.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 ..

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/53-05/56967.

10 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/53-05/62325, а також договір поруки укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 ..

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2011 року у справі № 2-2193/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі РОЛ ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позов задоволено.

22 листопада 2011 року на підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2011 року у справі № 2-2193/11 було видано виконавчий лист № 2-2193/2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 564 420,13 грн. заборгованості за кредитним договором, оплату судових витрат по справі, а саме: 1 700 грн. - судового збору та 120 грн. - витрат на ІТЗ розгляду справи.

Вищевказаний виконавчий лист № 2-2193/2011, який виданий 22 листопада 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області, було звернуто до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), де було відкрито виконавче провадження № 47817217.

29.02.2016 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 47817217 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (редакція Закону №606-XIV).

20 червня 2017 року постановою державного виконавця, у рамках іншого виконавчого провадження №52231787, виконавчий лист № 2-2193/2011 було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

21 серпня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області було скеровано заяву за № 114-7-0-00-11/10105 з приводу того, що станом на 21.08.2017 року у ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) відсутні кредитні зобов`язання перед АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Разом з цим, 27 жовтня 2017 року, тобто після повернення виконавчого документу стягувачу, державним виконавцем, у межах виконавчого провадження №47817217, було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 , згідно якої накладено арешт на все його майно і цією ж постановою знято арешт з квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_1 та домоволодіння із земельними ділянками кадастровий номер :01:046:0460, пл. 0,0088 га, кадастровий номер :01:046:0459, пл. 0,0583 га, яке знаходиться у АДРЕСА_2 , чим задоволено вимоги іпотеко держателя - ОСОБА_3 .

У грудні 2020 року скаржник звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області, де йому стало відомо про існування арештів на усьому його майні та наявності заборони на його відчуження накладених на підставі постанов державних виконавців Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції.

З метою з`ясування даної ситуації 15 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ним було подано заяву про надання інформації про виконавчі провадження які перебували та перебувають на виконанні у відділі.

На підставі вищезазначеної заяви було отримано письмову відповідь №30060 від 15 лютого 2021 року від Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Згідно даної відповіді станом на 15.02.2021 року виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - відсутні. Також, зокрема, роз`яснено, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаржник стверджує, що діючий арешт майна порушує його права та вважає його безпідставним, оскільки у відділі ДВС відсутні будь-які виконавчі документи стосовно нього.

З матеріалів справи слідує, що на час звернення ОСОБА_1 до суду із даною скаргою, у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відсутні будь-які виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ..

Після повернення державним виконавцем у червні 2017 року, виконавчий лист № 2-2193/2011 до відділу ДВС для примусового його виконання стягувачем не скеровувався.

Більше того, у серпні 2017 року стягувачем на адресу Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області було скеровано заяву про відсутність у боржника перед ним боргових зобов`язань.

Арешт на майно ОСОБА_1 було накладено 27 жовтня 2017 року поза межами виконавчого провадження №47817217, оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу ще до накладення арешту.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення державним виконавцем будь-яких виконавчих дій з 2017 року по даний час, які були б направлені на виконання виконавчого листа № 2-2193/2011, яке забезпечувалося накладенням арешту на майно боржника.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до положень ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Наявність протягом тривалого часу арешту майна ОСОБА_1 порушує його право на власність та вільне розпорядження майном.

За загальним правилом, якщо виконавчий документ, який не було пред`явлено до виконання протягом строку, визначеного ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», з дати повернення стягувачу, провадження по такому документу вже не може бути відновлено. Таким чином, у разі пропуску строку на повторне пред`явлення документу до виконання з боку стягувача повинні наступати наслідки закінчення виконавчого провадження, зокрема, зняття арешту із майна боржника.

З урахуванням принципу пропорційності та співрозмірності втручання державою в право особи на мирне володіння майном - арешт майна боржника у виконавчому провадженні, в якому виконавчий лист повернуто стягувачу та сплили всі строки пред`явлення до виконання такого виконавчого листа повторно, не може тривати невизначений час та залежати лише від стягувача, який не вчиняє ніяких активних дій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зняття арешту із майна боржника, оскільки відсутній прямий обов`язок посадових осіб ДВС знімати такий арешт самостійно у разі повернення виконавчого листа стягувачу як на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону 606-XIV) так і на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (чинної редакції Закону).

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.