Справа № 692/1020/21
Провадження № 2-к/692/1/21
У Х В А Л А
23 грудня 2021року смт. Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Драбів клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення суду Російської Федерації на території України, -
Ухвалою Драбівського районного суду від 08 грудня 2021р. призначено судовий розгляд вказаного клопотання за відсутності заперечень боржника.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, заяв та клопотань до суду не надсилала.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, заяв та клопотань до суду не надсилав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про що в справі мається відповідне підтвердження.
Згідно ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.
Суд, розглянувши подані документи, вважає за необхідне задовольнити клопотання за таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Люберецького міського суду Московської області Російської Федерації від 04 червня 2020 р. у цивільній справі № 2-2960/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів вказаний позов задоволено, та постановлено рішення, яким:
- шлюб, який зареєстровано 10.08.2013 за актовим записом №1036 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси, Черкаського міського управління юстиції України між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 розірвано;
Дане рішення суду набрало законної сили 24.07.2020р.
Як вбачається з наданої копії конверта ОСОБА_2 Люберецьким міським судом Московської області, Російська Федерація, направлялось поштове відправлення поштою Росії за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 467 ЦПК України розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Відповідно до ст. 53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 р., підписаної, зокрема Україною та Російською Федерацією, яка ратифікована Законом України N 240/94-ВР від 10.11.1994 р.,клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення по справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.
Відповідно до п. 5.3. Інструкції, іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.
Відповідно до п.5.5. Інструкції, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.
Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України N 12 від 24.12.99 р. « Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.
Пунктом 10 вищевказаної Постанови визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.
Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні врегулюванні у розділі ІХ чинного Цивільно-процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 462 Цивільного процесуального кодексу України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.
Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника (стаття 464 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вирок іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.
Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, визначених ст.468 ЦПК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 7 ст. 467 ЦПК України, якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.
З наявних у матеріалах справи документів не вбачається невідповідність сум стягнення у рішенні суду РФ з сумою у заявленому клопотанні позивачки, на які вказує у своєму запереченні ОСОБА_2 , крім того, дане заперечення подане поза строками, вказаними у ч. 2 ст. 467 ЦПК України, а тому не може бути прийняте судом.
У судовому засіданні встановлено, що на час розгляду клопотання місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .
Задоволення клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Люберецького міського суду Московської області, Російська Федерація, не порушує права та інтереси, які охороняються державою, відповідають вимогам Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» 1993 року.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення суду Російської Федерації на території України про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 є законним та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 470 ч.1 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 р., ратифікованої 10 листопада 1994 р., керуючись ст.ст. 258-260, 261, 462-470, 354, 355 ЦПК України, суд -
Клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення суду Російської Федерації на території України - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до відповідного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.О. Левченко