Справа № 366/2399/20
Провадження № 2/366/104/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2021 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

при секретарі Онищенко В.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт. Іванкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року замінено Страхоліську сільську раду Іванківського району Київської області як відповідача в зазначеній справі на Іванківську селищну раду Вишгородського району Київської області.

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав її померлій матері ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, вимоги визнав.

Представник відповідача Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області подав суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини:

Згідно свідоцтва про смерть (Серія НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконкомом Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 3.

Із свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю є ОСОБА_3 .

Згідно довідки № 50 від 10.02.2020р., виданої виконкомом Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області, вбачається, що згідно погосподарської книги номер об`єкта по господарського обліку 3, особовий рахунок № НОМЕР_2 на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 відкрито на ім`я ОСОБА_5 - власника даного будинку.

Відповідно до довідки № 51 від 10.02.2020р. виданої виконавчим комітетом Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області - ОСОБА_1 про, те що її батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 22.08.1983 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкоємець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняла спадщину шляхом спільного проживання з чоловіком в АДРЕСА_1 з 12.12.1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте юридично не оформила.

За час життя ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, а саме: все її майно де б воно не було із чого б воно не склалося і взагалі все, що буде їй належати за законом на день смерті заповіла дочці ОСОБА_1 . Зазначений заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 7.

Позивач спадщину за законом прийняла в установленому законом порядку, подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі від 07.02.2020р. с/с 57/2020.

Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. № 860-02-31 від 26.09.2020р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. За даними нотаріальної контори після ОСОБА_5 , 1926 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкова справа не заводилась. За даними нотаріальної контори після ОСОБА_3 , 1935 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 спадщину прийняла: ОСОБА_1 , заявою № 178 зареєстрованою 07.02.2020 року. Спадкоємців передбачених ст.. 1241 ЦК України не має (с/с57/2020).

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 , будинку є записи в по господарській книзі Страхоліської сільської ради № 3 особовий рахунок № НОМЕР_2 , розташований по АДРЕСА_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_5 - власника вказаного будинку. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла ОСОБА_3 шляхом спільного проживання.

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом її донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ..

Таким чином, позивач прийняла спадщину після матері і набула право власності на належний матері вказаний нею будинок в порядку спадкування за заповітом, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право приватної власності на спадкове майно, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після якого прийняла його дружина - ОСОБА_3 , але не оформила своїх спадкових прав у встановленому законом порядку.

Будинок розміром: житлової площі 32,4 кв.м., загальна площа 59,6 кв.м., в плані під літерою «А».

Надвірні будівлі і споруди: сарай «Б, Д», погріб «Б1», гараж «В», літня кухня «Г», прибудова «Д1», огорожа №1-7, колодязь інженерних мереж №8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2021р.

Суддя: О.П. Гончарук