1Справа № 335/2162/21 2-з/335/40/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Фоміної Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить застосувати заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21.02.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 625, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,04кв.м., житловою площею 52,68 кв.м., що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що відсутність зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може призвести до реалізації квартири шляхом проведення електронних торгів, що у свою чергу може призвести до відчуження майна позивача на користь нового добросовісного набувача, та призведе до того, що позивач не зможе виконати рішення суду та йому буде необхідно звертатися з ще одним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса.

Таким чином, за для забезпечення позовних вимог та запобігання порушення прав та інтересів заявника, ОСОБА_1 просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується ним у судовому порядку

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, вважає, що заява відповідає вимогам статті 151 ЦПК України та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним.

Нормою п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий напис нотаріуса є видом виконавчого документу і, як передбачено ст. 90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У своїй позовній заяві позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис , що вчинений 21.02.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 625, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,04кв.м., житловою площею 52,68 кв.м., що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

До позову позивачем долучено докази на підтвердження того, що державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснюється виконавче провадження № 64034063 з виконання виконавчого напису нотаріуса, який є предметом спору.

Отже, невжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Таким чином, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Також, зважаючи на характер забезпечення позову, суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення позову.

За таких обставин суд вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 149-151, 258-260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21.02.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, зареєстрованого в реєстрі за № 625, до вирішення справи № 335/2162/21 по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала є виконавчим документом.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити до державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - для виконання, учасникам процесу - для відома.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6/9;

- відповідач : Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультурна, буд. 28-Д, ;

- третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16;

- третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до апеляційного суду.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя В.О. Макаров