Справа № 346/5773/20
Провадження № 2/346/524/21
19 лютого 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого судді: П`ятковського В. І.
за участю секретаря: Лубів О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 02 грудня 2004 року.
Зазначає, що відповідач є її колишнім чоловіком і проживав разом із нею в зазначеному будинку, однак більше року в господарстві не проживає, про що комісією у складі представників сільської ради складено акт обстеження.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вищевказаному будинку і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, просить визнати його таким, що втратив право на користування ним.
В судове засідання позивачка не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відстуності, позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та не заперечила щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання також не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши пояснення позивачки, її представника та свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.
Як видно із досліджених письмових доказів, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого 02 грудня 2004 року привтаним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Трачук (а.с. 10).
23 листопада 1996 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 . Однак сімейне життя не склалось і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 лютого 2020 року шлюб між ними розірвано (а.с. 12).
Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Отинійською селищною радою Коломийського району 14 грудня 2020 року за № 2858, у житловому будинку окрім позивачки зареєстровані її діти : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , онуки : ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також колишній чоловік, ОСОБА_2 , який фактично в будинку не проживає (а.с.14).
Акт, складений 21 грудня 2020 року комісією в складі представників сільської ради, вказує, що ОСОБА_2 за адресою реєстрації відсутній (а.с. 18).
В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а житлове приміщення в якому відповідач продовжує бути зареєстрованим покинуте ним добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити.
На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 257 ч. 1 п. 5, 264, 265, 268, 280-285, 354, 355 ЦПК України суд,
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 354 ЦПК України продовжується на строк дії карантину.
Повний текст рішення складено 25 лютого 2021 року.
Суддя П`ятковський В. І.