Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2021 Справа №607/4149/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

за участі секретаря судового засідання Савіцької О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТзОВ «Прайм Альянс» пред`явив до суду позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №R2B від 16 липня 2012 року в розмірі 66 580,27 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R2В, згідно якого останній отримав кредит в сумі 70 200 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 16 липня 2017 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів, відповідачем було укладено договір застави №502В від 16 липня 2020 року, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки ВАЗ, модель 211540 ЗНГ, тип легковий седан, 2012 р.в., колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР № 3 м. Донецька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 12 липня 2012 року.

22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором.

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R2В від 16 липня 2012 року.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов Кредитного договору № R2В від 16 липня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 66 580,27 гривень, з яких: 52 357,51 грн. загальна заборгованість за кредитом, 4 716,00 грн. 3 % річних та 9 506,76 грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

16 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R2В від, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 70 200 гривень, зі строком повернення кредитних коштів до 16 липня 2017 року, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних (п. 3.3.1 кредитного договору).

Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 44869 від 16 липня 2012 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8 кредитного договору), відповідачем було укладено договір застави № R2В від 16 липня 2012 року, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки ВАЗ, модель 211540 ЗНГ, тип легковий седан, 2012 р.в., колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР № 3 м. Донецька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 12 липня 2012 року.

Згідно п. 5.2.4 кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором Банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов Договорів забезпечення.

22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, згідно якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

Даний факт підтверджується Реєстром прав вимоги № 1 до Договору відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року та Актом приймання передачі Документації до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року.

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») було укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № R2В від 16 липня 2012 року, що також вбачається з Витягу з реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року та Акту приймання-передачі Документації боржників, який також є додатком до Договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, та як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, по справі доведено факт наявності кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед первісним кредитором ПАТ «ВТБ Банк» в розмірі 52 357,51 грн., яка була відступлена позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс».

Тому, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за тілом кредиту 52 357,51 гривень.

Стосовно стягнення із відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Своїм рішенням у справі від 10.04.2018 року № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими коштами».

Перший термін означає одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Велика Палата дійшла висновку, що наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення грошового зобов`язання (як договірного, так і позадоговірного), є нарахування відсотків річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати сплату процентів, розмір яких визначений договором або законом (зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України у правовідносинах, що виникають з договору).

Враховуючи наведене, важливим у застосуванні вказаних вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто наступає прострочення виконання грошового зобов`язання. До цього моменту можливим є нарахування процентів у якості плати, зокрема, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а після цього моменту нараховуються проценти річні відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Пунктами 4.6, 3.2 Кредитного договору № від 25.02.2014 року передбачено, що повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком і відповідно до п. 3.2 договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі до 16 липня 2017 року.

Позивачем надано розрахунок заборгованості по кредитному договору з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції за період з 10 лютого 2018 року по 10 лютого 2021 року.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто після припинення встановленого строку кредитування права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, згідно якого йому було надано кредит строком до 16 липня 2017 року. Заборгованість за тілом кредиту становить 52 357,51 гривень.

Враховуючи наведене, підлягають стягненню з відповідача три проценти річних та інфляційні втрати, виходячи із кредитної заборгованості у розмірі 52 357,51 гривень за період з 17 липня 2017 року (тобто з наступного дня після спливу визначеного договором строку кредиту) по 17 липня 2020 року (в межах заявлених вимог).

Однак позивач звернувся до суд із вимогою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат починаючи з 10 лютого 2018 року по 10 лютого 2021 року, тобто в межах строку позовної давності.

За вказаний період три проценти річних на суму заборгованості 52 357,51 гривень згідно розрахунку позивача становлять 4 716 грн., інфляційні втрати 9 506,76 грн.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції підлягає до задоволення у межах вищезазначеного періоду.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути в примусовому порядку з відповідача заборгованість за Кредитним договором №R2B від 16 липня 2012 року в розмірі 66 580,27 гривень.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 270 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258-268, 280, 282, 284, 287, 289, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» заборгованість за Кредитним договором №R2B від 16 липня 2012 року в розмірі 66 580 (шістдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 27 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» 2 270 гривень судового збору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс», адреса місцезнаходження - вул. Січових Стрільців, 77, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи 41677971.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич