Провадження № 2/752/1550/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 листопада 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» про стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 27.10.2017 року за участю автомобіля «Форд» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував він, сталася ДТП, внаслідок якої були спричинені пошкодження автомобілю «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , розмір яких свідчить про фізичне знищення транспортного засобу.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку № ЕД-1707-2-906.17 від 18.12.2017 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого владнику транспортного засобу «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталась 27.10.2017 року, є неможливим з технічної точки зору. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 27.10.2017 року, складає 198 795,15 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за наслідками розгляду його заяви про виплату страхового відшкодування страхова компанія виплатила 72 290,11 грн.

Посилаючись на наведене та положення ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром майнової шкоди та страховою виплатою у розмірі 126 505,04 грн. (198 795,15 грн. - 72 290,11 грн.).

Ухвалою від 18.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін на 23.03.2020 року (а.с. 32-33).

06.03.2020 року до суду надійшли заперечення відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 42-44).

Ухвалою від 23.03.2020 року розгляд справи відкладено на 29.04.2020 року (а.с. 76).

Ухвалою від 29.04.2020 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.06.2020 року (а.с. 80).

30.06.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с. 86).

Ухвалою від 30.06.2020 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі (а.с. 87-88).

Ухвалою від 25.11.2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.04.2021 року (а.с. 118).

Ухвалою від 19.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.09.2021 року (а.с. 127).

15.09.2021 року справа не слухалась, розгляд справи призначено на 04.11.2021 року (а.с. 173).

06.03.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив за його безпідставністю та недоведеністю, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ПрАТ «СГ «ТАС» сплатило страхове відшкодування за договором страхування у розмірі 72 290,00 грн., чим повністю відшкодувало матеріальні збитки власнику автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , заподіяні внаслідок ДТП, що мала місце 27.10.2017 року. Крім того, вказував, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля, а тому не вправі розраховувати на компенсацію матеріальної шкоди (а.с. 50-54).

Відповідь на відзив не надходила.

19.04.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про передачу відповідачу майна, що не може використовуватись за призначанням, але має певну цінність, в якому просив зобов`язати позивача передати відповідачу пошкоджений транспортний засіб «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а у випадку відсутності такої можливості - відмовити у задоволенні позову (а.с. 120-121).

31.03.2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, у яких остання просила поновити строки для подачі пояснень та відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю (а.с. 132-136).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, оскільки в силу положень ст. 1194 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Вказав, що автомобіль «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є дружина позивача - ОСОБА_6 , неможливо було відремонтувати, а тому він був проданий з аукціону за сумою фінальної утилізації у розмірі 127 000,00 грн., але оскільки у матеріалах справи відсутні докази щодо продажу автомобіля, то пред`явлений позов підлягає задоволенню у заявленому розмірі, виходячи з обставин, викладених у ньому, та на підставі долучених до нього доказів.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, виходячи з обставин, викладених у відзиві, оскільки страховою компанією у межах ліміту відповідальності було здійснено страхове відшкодування власнику автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також вказав, що оскільки автомобіль «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 був проданий за 127 000,00 грн., то його власник, котрим не є позивач, може вимагати від страхової компанії 11 709,89 грн. (211 000,00 грн. - 127 000,00 грн. - 72 290,11 грн.).

Третя особа, котра в установленому законом порядку повідомлялась про час, дату та місце судового розгляду, явку представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Заслухавши представників сторін, котрі не заперечували при розгляду справи за відсутності третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд, встановив наступне.

Так, судом встановлено та визнано сторонами у справі, що 27.10.2017 року сталася ДТП за участю автомобіля «Форд» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , яким керував позивач ОСОБА_1 , внаслідок чого належний ОСОБА_6 транспортний засіб отримав пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АЕ/8992580 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.04.2017 року, ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. (а.с. 55).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 3110 від 08.11.2017 року, складеного СПД ОСОБА_5 за запитом ПрАТ «СГ «ТАС», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 170 162,02 грн., ринкова вартість автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 188 489,11 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу складає 86 748,13 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 86 748,13 грн. (а.с. 56-72).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 3110 (1) про оцінку транспортного засобу від 07.11.2017 року, складеного СПД ОСОБА_5 за запитом ПрАТ «СГ «ТАС», ринкова вартість автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату оцінки становить 89 980,66 грн. (а.с. 160-163).

За заявою власника автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 від 30.01.2018 року вх. № 01-17-1/2339 про страхове відшкодування, ПрАТ «СГ «ТАС» за наслідками настання страхового випадку виплатила їй страхове відшкодування за вирахуванням ПДВ у розмірі 72 290,11 грн. (86 748,13 грн. - 20% ПДВ), що не заперечено сторонами у справі (а.с. 165-168).

Із зазначеним розміром страхового відшкодування ОСОБА_6 погодилась, розмір виплаченого їй страхового відшкодування не оспорювала. Доказів на підтвердження зворотного матеріали справи не містять.

Згідно висновку № ЕД-1707-2-906.17 від 18.12.2017 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого владнику транспортного засобу, складеного ТОВ «Судова незалежна експертиза України» за заявою гр. ОСОБА_6 , наданого позивачем, проведення відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталась 27.10.2017 року, є неможливим з технічної точки зору. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 27.10.2017 року, складає 198 795,15 грн. (а.с. 9-26).

Згідно з висновком експерта № 19266/20-54 від 13.11.2020 року, складеного на виконання ухвали суду про призначення автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП, яка трапилася 27.10.2017 року, складала: 210 632,94 грн., факт включення або не включення ПДВ вартості КТЗ та до вартості відновлювального ремонту залежить від форми оподаткування суб`єкта господарської діяльності, який надає послуги з проведення відновлювального ремонту та/або продажу запасних частин і матеріалів. Вартість автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 до ДТП, яка трапилась 27.10.2017 року, складала 210 632,94 грн. Вартість автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП, яка трапилась 27.10.2017 року, не розраховувалась, оскільки автомобіль фізично не є знищеним (а.с. 103-116).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 15 Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 зазначив, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі ст. 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування страхової суми в межах ліміту страхового полісу.

Згідно з роз`ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподiювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так i при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Як вбачається з поданого позову, позивач просить стягнути з відповідача 126 505,04 грн. як різницю між вартістю матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 27.10.2017 року, визначеного висновком № ЕД-1707-2-906.17 від 18.12.2017 року, та сумою виплаченого третьою особою страхового відшкодування, вважаючи автомобіль Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 фізично знищеним.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, чи при зверненні до страхової компанії ОСОБА_6 - власник автомобіля визнала належний їй автомобіль фізично знищеним та чи згодна вона була передати страховій компанії залишки транспортного засобу, а виконаний на замовлення страхової компанії звіт свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний їй автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії.

З наявних матеріалів справи також вбачається, що розрахунок розміру страхового відшкодування (з яким погодився власник пошкодженого автомобіля), здійснений ПрАТ «СК «ТАС» у відповідності до звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 3110 від 08.11.2017 року, складеного СПД ОСОБА_5 за запитом ПрАТ «СК «ТАС», згідно якого автомобіль «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 фізично знищеним взагалі не визнавався. Розрахунок страхового відшкодування третьою особою не проводився з урахуванням положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а був проведений у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», котрим передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. ст. 22, 29 Закону). З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування власник автомобіля ОСОБА_6 погодилась. Незгоди з сумою страхового відшкодування через фізичне знищення належного їй автомобіля не висловлювала, так само як і зазначала, що її автомобіль є фізично знищеним.

Разом з тим, розмір страхового відшкодування залежить також від того, чи є автомобіль фізично знищеним і чи визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні, так як розмір обов`язку страховика має істотне значення для встановлення обсягу відповідальності винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, оскільки заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням

Згідно з висновком експерта № 19266/20-54 від 13.11.2020 року, складеного на виконання ухвали суду про призначення автотоварознавчої експертизи, автомобіль «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 фізично не є знищеним (а.с. 103-116).

В даному випадку суд віддає перевагу висновку судової експертизи, оскільки саме висновок судового експерта має доказове значення згідно з положеннями ЦПК України. Зазначений висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, даний висновок складений експертом, якого попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Даний висновок є належним доказом, а тому він може бути покладений в основу судового рішення. Позивачем не спростовано висновки судової експертизи належними та допустимими доказами.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає недоведеним твердження позивача про те, що автомобіль Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 є фізично знищеним внаслідок ДТП, котра мала місце 27.10.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як зазначалось, з матеріалів справи вбачається, що третьою особою у справі у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за заявою власника автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 від 30.01.2018 року вх. № 01-17-1/2339 про страхове відшкодування, в котрій остання, окрім іншого, не наполягала на проведенні експертизи та не заперечувала проти виплати страхового відшкодування за відсутності її проведення, ПрАТ «СК «ТАС» за наслідками настання страхового випадку виплатила їй страхове відшкодування за вирахуванням ПДВ у розмірі 72 290,11 грн. (86 748,13 грн. - 20% ПДВ), що не заперечено сторонами у справі (а.с. 165-168). Із зазначеним розміром страхового відшкодування ОСОБА_1 погодилась, розмір виплаченого їй страхового відшкодування не оспорювала.

У постанові від 04.07.2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п. 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п. 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі ст. ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. ст. 993 ЦК України та 27 Закону України від 09.02.2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Частиною 2 ст. 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Крім того, Верховний Суд також у постанові від 04.12.2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону № 1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, свою позицію мотивував тим, що «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що мало місце 27.10.2017 року з вини відповідача, є знищеним, а тому відповідач, як особа, винна у знищенні майна, в силу положень ст. 1194 ЦК України через недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої йому шкоди має платити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, суд вважає недоведеним в розрізі положень ст. ст. 76-80 ЦПК України того, що автомобіль «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 є фізично знищеним, а виплачене страхове відшкодування не є достатнім для повного відшкодування завданої шкоди.

Крім того, як з`ясовано в ході розгляду справи з огляду на клопотання відповідача про передачу йому майна, що не може використовуватись за призначанням, але має певну цінність, в якому останній просив зобов`язати позивача передати відповідачу пошкоджений транспортний засіб «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що було зазначено адвокатом позивача, автомобіль «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 проданий ще до звернення позивача до суду за 127 000,00 грн.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом, на момент ДТП ОСОБА_6 була власником автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 (а.с. 164). На момент ДТП автомобіль перебував у фактичному користуванні позивача ОСОБА_1 .

Згідно ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже май

Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України).

Отже, право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (ч. 1 ст. 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК України).

Однак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, яким чином порушені його права внаслідок пошкодження автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням того, що власник автомобіля «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримала страхове відшкодування майже за рік до звернення позивача до суду без жодних претензій як до страхової компанії, так і до відповідача.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог.

Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права.

Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог.

Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» про стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко