ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5899/21 Справа № 202/1387/21 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
14 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря Синенка Є.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою
старшого державного виконавця Петриківського районного відділу
державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального
управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), боржник: ОСОБА_2 про визнання постанов неправомірними та їх скасуванн, -
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) стосовно передачу виконавчого провадження.
Скарга мотивована тим, що у Петриківському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходились на виконанні два виконавчих провадження № № 60540973, 62971973 з виконання рішень суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неустойки (пені), за прострочення сплати аліментів. У межах вказаних виконавчих провадженнях державним виконавцем було винесено оскаржувані постанови про передачу вказаних вище виконавчих проваджень до Амур-Нижньодніпровський відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі заяви боржника ОСОБА_2 про передачу виконавчих проваджень до іншого органу ДВС у зв`язку зі зміною свого фактичного місця проживання, однак жодних документів, які б підтверджували інше місце проживання боржником надано не було. На думку заявника такі дії державного виконавця є неправомірними, оскільки місце проживання ОСОБА_2 (боржника) зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , окрім того боржником не було надано документального підтвердження фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_3 , таким чином, заявник вважав, що підстав для передання виконавчих проваджень у державного виконавця не було. Також, на думку заявника, боржник з метою невиконання рішення суду може зловживати правом на подання відповідних заяв (про зміну фактичного місця проживання) без належного підтвердження, що є неприпустимим та призведе до ще більшого невиконання виконання рішення суду.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року скаргу задоволено.
Визнано неправомірною та скасовано постанову від 23 лютого 2021 року про передачу виконавчого провадження №60540973 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), винесену старшим державним виконавцем Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дарадан М.В.
Визнано неправомірною та скасовано постанову від 26 лютого 2021 року про передачу виконавчого провадження №62971973 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), винесену старшим державним виконавцем Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дарадан М.В.
Стягнуто з Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1 000 гривень.
В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування ухвали та ухвалення нової про відмову в задоволені скарги.
ОСОБА_1 своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України скористався та подав відзив на апеляційну скаргу.
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодного належного доказу щодо проживання боржника за адресою: АДРЕСА_3 . Та враховуючи, що реєстрація місця проживання боржника за адресою, що територіально відноситься саме до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) районний суд прийшов до висновку, що державним виконавцем було винесено оскаржувані постанови неправомірно та передчасно.
Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, з огляду на наявні в матеріалах справи та досліджені судом докази.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 08 жовтня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 202/5568/19 ОСОБА_1 був виданий судовий наказ від 01 жовтня 2019 року № 2-н/202/115/2019 про стягнення з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13 серпня 2019 року.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2020 року по справі № 202/842/20 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 9 073, 72 грн.

За вказаними рішеннями суду були видані виконавчі документи, в зв`язку з чим, Петриківським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавчі провадження № № 60540973, 62971973.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року задоволено подання старшого державного виконавця Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан М.В. та оголошено в розшук ОСОБА_2 .

На підставі заяви боржниці про зміну місця фактичного проживання та передачу виконавчого провадження до іншого органу ДВС, страшним державним виконавцем Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан М.В. було винесено постанови від 23 лютого 2021 року та від 26 лютого 2021 року про передачу виконавчого провадження № 60540973 та № 62971973 до Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Однак, як вбачається з матеріалів справи звертаючись зі вказаною заявою ОСОБА_2 не надала жодного доказу на підтвердження зазначеного місця проживання. Дана обставини підтвердується лише заявою боржниці від 22 лютого 2021 року. Разом з цим, під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем отримано інформацію на свій запит щодо місця реєстрації боржниці та згідно відповіді ВК Петриківської селищної ради від 11 січня 2021 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином матеріалами справи встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 (боржника) зареєстроване саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Жодних доказів на підтвердження проживання боржника за адресою: АДРЕСА_3 суду надано не було.

Звертаючись з апеляційною скаргою державний виконавець не надав жодних доказів на спростування вказаних обставин. Саме лише посилання на зміну місця проживання боржниці не може підтверджувати дані обставини без надання заінтересованою особою (даному випадку боржницею) відповідних доказів (відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом - п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну - п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 5 ст. 18 «Про виконавче провадження», під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Положеннями ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно із ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Пунктом 6 Розділу V Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5 передбачено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого, в тому числі, у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися, у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження (п. 7 Розділу V Інструкції з примусового виконання рішень).

Виходячи з наведених норм закону, колегія суддів приходить до висновку, що на державного виконавця покладено обов`язок щодо перевірки, зокрема, наявності боржника за будь-якою адресою та встановлення його місця проживання. Проте, приймаючи постанову про передання виконавчого провадження до іншого відділу державним виконавцем не перевірено обставини на які посилається боржниця та не встановлено її проживання за адресою відменною за місцем реєстрації. Тоді як, на думку суду, надана боржницею заява про зміну місця фактичного проживання не може вважатись належним доказом з огляду на вичерпний перелік документів, що підтверджують відповідні обставини (відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення скарги.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко