2-2830/10
4-с/465/68/21
У Х В А Л А

судового засідання

16.12.2021 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові заяву боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Мартинишин М.О. у справі за скаргою боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця, з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича та стягувача ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» -

встановив:

у провадженні судді знаходиться скарга боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця(в порядку ст.447 ЦПК України).

14.12.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про відвід судді Мартинишин М.О. з тих підстав, що на їх думку суддя Мартинишин М.О. порушила строк розгляду даної скарги, а також строки виготовлення повних текстів ухвал по розгляду інших скарг. Виконавчі листи №2-2830/10, які видані Франківським районним судом міста Львова 21.04.2011 року та підписанні суддею Мартинишин М.О., оформленні з численними помилками та описками, які необхідні було виправляти. Однак, всі їх неодноразові звернення з цього приводу, судом під головуванням ОСОБА_3 ігноруються. Розгляд суддею Мартинишин М.О. їхніх скарг стосовно дій та бездіяльності приватного виконавця Білецького І.М.( провадження № 4-с/465/72/21, № 4-с/465/70/21, №4-с/465/71/21 та № 4-с/465/762/21) відбудуться упереджено та не об`єктивно, по яких на їх думку суддя винесла неправосудні рішення. Зокрема суд зобов`язав приватного виконавця Білецького І.М. вжити заходів щодо передачі описаного майна - квартири АДРЕСА_1 на реалізацію з примусового виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 10.06.2010 року по справі №2-2830/10, всупереч відмови в надані на це дозволу органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. Крім цього, 30.11.2017 року Франківським районним судом міста Львова під головуванням судді Мартинишин М.О. відмовлено в задоволенні подання Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду шляхом реалізації заставленого майна - квартири АДРЕСА_1 , оскільки орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради також у 2017 році не дав дозвіл на реалізацію квартири. Отже вважають, що суддя в 2021 році винесла протилежне рішення, яке винесено в 2017 році. Крім цього, суд зобов`язав приватного виконавця Білецького І.М. вжити заходів даної квартири під час дії арешту, який накладений Франківським районним судом м.Львова 08.09.2021 року у справі №465/6325/21. Аналогічно на їх думку вказують, що суддею Мартинишин М.О. неправомірно винесено рішення щодо скарги на дії приватного виконавця Білецького І.М. відносно накладення арешту на аліменти малолітньої дитини, які жодним чином не стосуються примусового стягнення. Вважають, що вищезазначене ними є тією обставиною, що викликатиме сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Мартинишин М.О. стосовно подальшого розгляду заяв та клопотань у даній справі. Крім цього, вони подали скаргу на дії судді та направили відповідні матеріали до правоохоронний органу. У даному випадку вважають, потенційний та реальний конфлікт інтересів, який в подальшому може виникнути під час розгляду справи. Тому на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України просять задоволити відвід судді.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо підстав для відводу судді, в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.).

Зокрема, згідно з п. 5 ч.1 вказаної статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому, згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до положень ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після сплину вказаного строку заявити відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу

Питання про відвід вирішується невідкладно.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Так, підстави зазначені в заяві про відвід судді не містять підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України щодо заінтересованості або неупередженості судді та які можуть викликати сумнів в його об`єктивності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини у відповідній частині передбачає: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Вказане узгоджується із Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

З врахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що боржниками не наведені будь-які інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Мартинишин М.О. при вирішенні даної скарги.

При цьому, відхиляю будь-які твердження сторони щодо упередженості чи необ`єктивності судді у розгляді даної скарги, будь-якої зацікавленості, як це заявлено в заяві про відвід судді, оскільки такі спростовуються фактичними обставинами та матеріалами справи.

В той же час, прийняття судом відповідних процесуальних рішень з приводу вчинення процесуальних дій, які здійснюються судом до та під час розгляду заяви та незгода з прийнятими рішеннями судді в інших справах не є підставою для відводу судді та не можуть оцінюватись сторонами як сумнів у її неупередженості в межах розгляду даної скарги, а можуть бути вирішені у визначеному процесуальним законодавством порядку.

На підставі наведеного, обставини, зазначені в заяві про відвід судді, не можуть бути підставою для відводу судді, а тому враховуючи зазначені норми цивільно-процесуального закону, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відмову в задоволенні даної заяви про відвід судді.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 247, 258, 261 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

у задоволенні боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Мартинишин М.О. у справі за скаргою боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця, з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича та стягувача ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.12.2021 року.

Суддя: Мартинишин М.О.