Справа № 209/376/21
Провадження № 2/209/568/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

позивач за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісними позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення розміру його часток, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на нерухоме майно, набуте під час перебування у шлюбі, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Визначити частки квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - рівними по 1/2 частці за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 2414,31 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24.09.1999 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Старший син проживає окремо. Відповідач проживає сам у трьохкімнатній квартирі, а вона вимушена з молодшим сином винаймати квартиру. Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.01.2021 року шлюб було розірвано. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем, вони набули у власність дві квартири, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 . При державній реєстрації права власності на нерухоме майно, квартири були зареєстровані на чоловіка і його частки в цих квартирах зазначені як 1/1. Вона з цим не погоджується, тому вимушена звернутися до суду за захистом порушених та не визнаних прав як співвласника квартири.

Ухвалою від 04.03.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.07.2021 року підготовче судове засідання було закрито та справу було призначено до судового розгляду по суті та витребувано від Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відомості відносно ОСОБА_1 щодо нарахованої заробітної плати (дохід, грошове забезпечення) з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 24.09.1999 року по 21.02.2021 року.

26.04.2021 року представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування відзиву зазначив, що за час шлюбу, відповідачем були придбані квартири за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені квартири були придбані за особисті кошти відповідача, які отримані від продажу нерухомості, що не було набуте під час шлюбу, не за спільні із відповідачем кошти. Відповідач 04.10.2011 року продав квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та належала його батьку - ОСОБА_7 . За кошти отримані від продажу квартири, відповідач 08.10.2011 року придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 20.08.2013 року відповідач разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 продали квартиру за адресою АДРЕСА_4 , яка належала їм праві власності. За кошти, що були отримані від продажу квартири, 30.08.2013 року відповідач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

26.04.2021 року представник відповідача ОСОБА_4 за первісним позовом подав до суду зустрічний позов, в якому просив суд визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартири, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 . На обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначив, що з 24.09.1999 року по 21.01.2021 року він з відповідачем перебували у шлюбі. За час шлюбу, він придбав квартири, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 . Зазначені квартири були придбані за його особисті кошти, які були отримані від продажу нерухомості, що не була набута під час шлюбу, не за спільні із відповідачем кошти. Тому просить визнати за ним право особистої приватної власності на вказані квартири.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом у судовому засіданні просила задовольнити її первісний позов в повному обсязі, заперечувала проти задоволення зустрічного позову та пояснила, що квартири були набуті під час сумісного проживання та є спільною власністю. У 2013 році вони продали квартиру, яка належала чоловіку ще до шлюбу та його матері, що розташована по АДРЕСА_4 . Квартиру за адресою АДРЕСА_2 вони купили за спільні кошти. Квартиру за адресою: АДРЕСА_6 -5 купили за сумісні кошти, але частина грошей була з продажу квартири по АДРЕСА_4 . На момент придбання квартир, сім`я складалась з 3 чоловік. Вона працювала оператором на заправці.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокат Московчук А.М. у судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, проти зустрічного позову заперечував та зазначив, що гроші від продажу квартири по АДРЕСА_2 , оскільки власником квартири був батько відповідача. ОСОБА_9 продав її по довіреності, тому гроші належала батьку ОСОБА_10 . У договорі на покупку квартири по АДРЕСА_7 вказано, що він купляє її в інтересах сім`ї. Щодо квартири, що розташована по АДРЕСА_6 -5 зазначає наступне. Була продана квартира, яка належала відповідачу та його матері. Він отримав частку грошей. За ту частку та за сімейні кошти, вони придбали нову квартиру. Їм не відомо за скільки була продана квартира по АДРЕСА_2 була куплена за 25120 грн., а квартира по АДРЕСА_6 за 71000 грн.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом просив задовольнити зустрічний позов повністю, первісний позов не визнав та пояснив, що квартира по АДРЕСА_3 була продана за 25120 грн. і належала його батьку. За ті гроші була куплена квартира по АДРЕСА_6 , яку оформили на його ім`я, але в ній прописаний був батько. Він пропонував віддати цю квартиру позивачу за первісним позовом, але вона відмовилась. Квартиру по АДРЕСА_4 продали у 2013 році. За ті кошти купили квартиру по пр. Дружби народів. Ремонт робили за спільні кошти. Він працював у вказаний період: у 2013 році - на заводі, у 2011 році офіційно не був працевлаштований. З обох сторін допомагали батьки. Мати переїхала в будинок. Квартира по АДРЕСА_6 купувалась для сім`ї.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Кот Є.О. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов та зазначив, що різниця між продажем та покупкою квартир склала 4 і 9 днів. Доход сім`ї у спірний період не дозволяв купити квартири, тому квартири були куплені за кошти від продажу інших квартир.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні вказала, що вона є матір`ю ОСОБА_2 та пояснила, що квартира по АДРЕСА_3 належала батьку ОСОБА_10 . За ті кошти у 2011 році була куплена йому квартира по АДРЕСА_6 , але так як батько був неадекватний, квартиру оформили на ОСОБА_10 . Комунальні платежі сплачувала вона, і ремонт у квартирі також робила вона. У тій квартирі до 2013 року жив батько ОСОБА_10 . Після того, там ніхто не жив. На придбання тієї квартири більше ніхто не давав коштів, квартира була куплена тільки за їх кошти. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 грошей не давали, та вони і не були потрібні, так як грошей вистачало від продажу квартири на АДРЕСА_8 до приватизації належала їй і ОСОБА_13 . 19 серпня продали ту квартиру. Їй стало відомо, що ОСОБА_12 вагітна. І ОСОБА_9 , і ОСОБА_12 сказали, що потрібно розширятись, а саме їм потрібна була квартира побільше. До цього вони жили у квартирі по АДРЕСА_9 і ОСОБА_12 почали шукати нову квартиру. Квартиру по АДРЕСА_6 вони купили за гроші від продажу квартири по АДРЕСА_9 і так як там було багато боргів ОСОБА_9 уклав договори реструктуризації. Квартиру по АДРЕСА_9 продали за 14000 дол. США, а по АДРЕСА_6 купили за 20000 дол. США і оформили її на сина. Вона гроші заробляла для сина і його сім`ї і давала гроші в інтересах сім`ї.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.09.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_2 від імені ОСОБА_7 04.10.2011 року, на підставі довіреності від 29.07.2011 року (а.с.57-59) продав квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.08.2013 (а.с. 53-54).

08.10.2011 року ОСОБА_2 купив квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 08.10.2011 року (а.с. 55-56). У абз. 3 п. 7 вказаного договору зазначено, що покупець свідчить, що придбаває нерухоме майно на праві спільної сумісної власності подружжя. Купівля відбувається за заявою його дружини ОСОБА_1 .

20.08.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_11 продали квартиру, що належала їм на праві приватної власності та була отримана ними на підставі свідоцтва про право власності та розташована за адресою: АДРЕСА_8 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.08.2013 (а.с. 49-50).

ОСОБА_2 30.08.2013 року купив квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.08.2013 (а.с. 51-52). Вказана квартира куплялась в інтересах сім`ї, що в судовому засіданні підтвердив ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_11 .

На даний час між сторонами виникло питання щодо розподілу спільного майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки в ході судового засідання свідок ОСОБА_11 та відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 підтвердили, що квартири купувались в інтересах сім`ї, у договорі купівлі-продажу від 08.10.2011 року мається запис, що ОСОБА_2 придбаває нерухоме майно на праві спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що спірні квартири придбавалися в інтересах сім`ї та є спільною власністю подружжя сторін.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 63, 69, 70 СК України, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Первісний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_11 ) про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення розміру його часток, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_12 .

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_13 .

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_12 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по 1/2 частки за кожним.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_13 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по 1/2 частки за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2414 (дві тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 31 копійку. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_11 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 ) про визнання права особистої власності на нерухоме майно, набуте під час перебування у шлюбі, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Дата складення повного судового рішення 05 листопада 2021 року.

Суддя К.Л. Шендрик