П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 571/942/21

Провадження № 22-ц/4815/1492/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С. С.,

суддів: Ковальчук Н. М., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Комунальне некомерційне підприємство "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради, Генеральний директор комунального некомерційного підприємства "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради Барановська Ірина Миколаївна,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року (постановлену у складі судді Верзун О.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради, Генерального директора КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради Барановської Ірини Миколаївни про визнання протиправною бездіяльності генерального директора КНП "Рокитнівський РЦПМСД" про зобов`язання та стягнення середнього заробітку, матеріальної і моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради, Генерального директора КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради Барановської Ірини Миколаївни про визнання протиправною бездіяльності генерального директора КНП "Рокитнівський РЦПМСД" про зобов`язання та стягнення середнього заробітку, матеріальної і моральної шкоди.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 29 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, а позовну заяву залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків позовної заяви.

Крім відсутності доказів сплати судового збору, у зазначеній ухвалі судом вказано позивачу на те, що у прохальній частині позовної заяви вона просить суд витребувати у відповідача докази, однак відповідного письмового клопотання не подала. Також позивач не зазначила обставин, за яких вона була позбавлена можливості вжити заходів для отримання цих доказів самостійно.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради, Генерального директора КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради Барановської Ірини Миколаївни про визнання протиправною бездіяльності генерального директора КНП "Рокитнівський РЦПМСД" про зобов`язання та стягнення середнього заробітку, матеріальної і моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не усунула недоліки позовної заяви, які зазначено в ухвалі суду від 29 червня 2021 року.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що 20 липня 2021 року нею було подано до суду заяву про усунення недоліків та клопотання про витребування доказів, які суд не розглянув. Недоліки позовної заяви стосувалися доказів, які знаходилися у справі № 380/7257/20, яка перебувала на розгляді Львівського окружного адміністративного суду і були підставою усунення недоліків та вирішення підсудності, зазначених у позовних вимогах. Вважає, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки нею було подано документи, які були підставою для звільнення її від сплати судового збору. Наголошує, що місцевий суд безпідставно повернув її позовну заяву, чим обмежив її право на доступ до правосуддя.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її1 задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Рокитнівського районного суду Рівненської області із позовом до КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради, Генерального директора КНП "Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рокитнівської селищної ради Барановської Ірини Миколаївни про визнання протиправною бездіяльності генерального директора КНП "Рокитнівський РЦПМСД" про зобов`язання та стягнення середнього заробітку, матеріальної і моральної шкоди.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 29 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, а позовну заяву залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків позовної заяви.

Крім відсутності доказів сплати судового збору, у зазначеній ухвалі судом вказано позивачу на те, що у прохальній частині позовної заяви вона просить суд витребувати у відповідача докази, однак відповідного письмового клопотання не подала. Також позивач не зазначила обставин, за яких вона була позбавлена можливості вжити заходів для отримання цих доказів самостійно.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не усунула недоліки позовної заяви, які зазначено в ухвалі суду від 29 червня 2021 року.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів погодитися не може, адже як при поданні позовної заяви, так і на виконання ухвали, якою було залишено позов без руху, ОСОБА_1 доводила і подавала відповідні докази, що її матеріальний стан не дозволяє їй сплати судовий збір за подання даного позову.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції допустив формальний підхід до вирішення питання щодо можливості звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору. Належним чином не врахував її матеріальний стан та характер позовних вимог, чим обмежив її право на доступ до суду.

Що стосується заявлених позивачем до витребування доказів, то на виконання ухвали суду від 29 червня 2021 року, позивачем було надано відповідне письмове клопотання, що свідчить про виконання цього недоліку, який був вказаний судом.

Крім того, питання доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є процесуальним питанням, яке вирішуються судом під час судового засідання (або під час проведення підготовчого провадження), а не на стадії відкриття провадження у справі.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати ОСОБА_1 можливість захистити своє право у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, повернення позовної заяви ОСОБА_1 у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.В.

Хилевич С.В.