Справа № 2-3590/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

14.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, в якій просила серед іншого визнати виконавчий лист, виданий 12.12.2011 Ужгородським міськрайонним судом у справі №2-3590/11 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що 11.10.2011 судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили 26.10.2011, на виконання означеного рішення 12.12.2011 видано виконавчий лист, в якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить один рік, який обраховується з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Однак всупереч спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання приватний виконавець відкрив виконавче провадження за №59350164.

Учасники справи, попри виклик їх до суду шляхом надсилання судової повістки, у судове засідання не з`явилися, одна їх неявка згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заявленої вимоги.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи №2-3590/11, суд дійшов наступного висновку.

11.10.2011 Ужгородським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення у справі №2-3590/11, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 до ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Закарпатської обласної дирекції 473171, 27 грн. заборгованості за кредитним договором №014/4070/74/39811 від 09.07.2008 та 1820 грн. судових витрат.

З копії виконавчого листа наявного в матеріалах справи №2-3590/11 від 12.12.2011 видно, що такий виданий на виконання означеного рішення суду. Зазначено, що останнє набуло з/с 26.10.2011. Вказано, що документ дійсний до пред`явлення протягом одного року.

13.11.2011 представником банку ОСОБА_3 отримано виконавчий лист, що стверджується відміткою останнього у справі.

Вказаний виконавчий лист був пред`явлений до виконання стягувачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 12.06.2019, на підставі чого приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукечею О.В. відкрито виконавче провадження №59350178, що стверджується зокрема постановою про відкриття такого від 13.06.2019.

15.10.2020 Ужгородським міськрайонним судом постановлено ухвалу, якою здійснено заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні №59350178 по боржнику ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал».

Статтею 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню регулюється приписами ст. 432 ЦПК України, де визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Частиною другою вказаної статті встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

При цьому ч.ч. 1,2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (набув чинності 05.10.2016) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 Розділу XIII ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Пунктом 7 визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом №1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону №1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Зі змісту наведених вище документів, що містяться в матеріалах справи №2-3590/11 видно, що виконавчий лист на виконання заочного рішення суду від 11.10.2011 було видано судом 12.12.2011 й в такому зазначено про дату набуття рішенням законної сили 26.10.2011, а також строк пред`явлення такого до виконання один рік.

Відповідно до положень ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, серед іншого якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII та п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

При цьому ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII та ч. 2 ст. 24 . ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, пред`явлення виконавчого листа до виконання поза межами встановленого законом строку унеможливлює відкриття виконавчого провадження, крім випадку наявності ухвали суду про поновлення відповідного строку.

Тож, враховуючи, що ухвалено судом заочне рішення від 11.10.2011 набрало законної сили 26.10.2011, виконавчий лист на виконання означеного рішення виданий судом 12.12.2011, тобто в період чинності ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV, регламентований таким Законом строк пред`явлення виконавчого документу в один рік з дня набрання рішенням законної сили завершився 26.10.2012.

Разом з цим судом не встановлено, що первісний стягував ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», пред`являючи 12.06.2019 виконавчий лист від 12.12.2011 №2-3590/11 до виконання приватному виконавцю, попередньо звертався до суду із клопотанням про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, судом відповідна ухвала не постановлялася, доказів протилежного суду не надано.

Більш того згідно з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII та п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Однак матеріали справи не містять інформацію, яка б свідчила про переривання визначеного Законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 ст. 80 ЦПК України передбачено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Об`єктивно дослідивши обставини справи, суд вважає, що первісний стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 12.06.2019 пред`явив приватному виконавцю виконавчий лист у справі №2-3590/11, а останній відкрив виконавче провадження №59350178 та здійснив ряд виконавчих дій по виконавчому документу, строк пред`явлення до виконання якого закінчився. З огляду на вказане, суд вважає наявними підстави для визнання виконавчого листа, виданого судом 12.12.2011 на виконання заочного рішення суду у справі №2-3590/11, таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи прийняття судом рішення про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконання, зупинення стягнення не є доцільним, так як ч. 3 ст. 432 ЦПК України регламентує, що суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання до розгляду заяви. В даному випадку розгляд заяви відбувся постановленням цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 55, 81, 247, 258-261, 432 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII та ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV, суд

постановив:

Визнати виконавчий лист №2-3590/11, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 12.12.2011 на виконання заочного рішення від 11.10.2011 у справі №2-3590/11, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов