РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3442/21

провадження у справі № 2/0285/860/21

20 вересня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………..Літвин О. О.,

секретаря……….........................Касянчук І. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами загального позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 (далі - Гараж).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, що складалась, окрім іншого майна, з Гаражу. Як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, однак у видачі відповідного свідоцтва постановою нотаріуса їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на Гараж.

Сторони в судове засідання не прибули.

В заявах до суду просили справу розглянути без їх участі, представник позивача - наполягав на задоволенні позовних вимог, проти чого представник відповідача не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Новоград-Волинський, Житомирської області помер чоловік позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на Гараж, на який не було оформлено правовстановлюючий документ та не було зареєстровано право власності.

Родинні відносини між позивачем та померлим підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 18.07.2009.

Відповідно до довідки відділу ведення реєстру територіальної громади ЦНАП Новоград-Волинської міської ради Житомирської області №1288 від 16.05.2021, разом з померлим на момент смерті проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_1 , позивач, та неповнолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Встановлено, що ОСОБА_2 за життя набув право власності на земельну ділянку, площею 0,0028 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - будівництво і обслуговування гаража, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

03.12.2020 Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської області на ім`я ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на Гараж, з якого слідує, що він побудований в 1996 році, з цегли, загальною площею 23,9 м2 та, відповідно до довідки від 29.12.2020, право власності на об`єкт не зареєстровано.

Позивач разом зі своїми неповнолітніми дітьми є спадкоємцями померлого за законом першої черги, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа №69/2020 заведена приватним нотаріусом на підставі заяви ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Гараж, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст.1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст.331, ч.1 ст.182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя ОСОБА_4 правомірно набув право власності на Гараж, зокрема 19.09.2012 отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування гаража, зробив та в подальшому (у 2013 році) погодив його.

Фундамент та котлован Гаражу були збудовані у 1996 році і ОСОБА_4 відкрито користувався ним, однак не зареєстрував його в органах державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Цивільно-правовий інститут набуття та виникнення права власності на нерухоме майно в різні періоди по різному був урегульований на законодавчому рівні. У зв`язку з цим держава задекларувала визнання дійсними прав на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності Законом (тобто до 03.08.2004), у разі відсутності їх державної реєстрації за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому Законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч.ч.1, 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише 29.06.1998. Саме з цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 121 від 09.06.1998. Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Гараж після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 29 вересня 2021 року.

Головуючий суддя О. О. Літвин