Справа №489/8203/21
Провадження №2-о/489/133/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 грудня 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, якою просила видати строком на 6 місяців обмежувальний припис у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на нього такі обов`язки: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися до ОСОБА_1 на відстань 200 м., а також до інших місць частого відвідування постраждалою особою; наборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; направити ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на шість місяців. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , де зареєстрована та проживає фактично. За вказаною адресою також зареєстрований її син, ОСОБА_2 . ОСОБА_2 з 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та з того часу проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ЇЇ син систематично зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки з дружиною, повертається до її будинку та словесно ображає її, погрожує фізичною розправою, навіює почуття провини, невпевненості. Перебуваючи у стані алкогольного оп`яніння руйнує її майно, чим принижує її честь та гідність. Систематично дії кривдника змушують її викликати поліцію, які проводять з ним профілактичні бесіди. На її сина складено ряд протоколів про притягнення його до адміністративної відповідальності та складено термінові заборонні приписи строком на 10 днів. В цьому році протиправні дії кривдника поновилися та він продовжує чинити протиправні дії, висловлення нецензурною лайкою на її адресу, вчинення насильства психологічного характеру.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2020 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та витребувано докази.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявниці. На задоволенні заяви наполягає.
Заінтересована особа не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами заяви.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
З паспорта заявниці серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є рідним сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявниця зазначає, що ОСОБА_2 з 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та з того часу проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ЇЇ син систематично зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки з дружиною, повертається до її будинку та словесно ображає її, погрожує фізичною розправою, навіює почуття провини, невпевненості, тобто вчиняє насильство психологічного характеру. Вона неодноразово викликала працівників поліції, які проводили з сином профілактичні бесіди.
На підтвердження зазначеного суду надано термінові заборонні приписи стосовно кривдника від 07.11.2021 серії АА № 111227 та від 09.11.2021 серії АА № 112040, згідно яких, відносно ОСОБА_2 застосовано заходи термінового заборонного припису та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, ОСОБА_1 строком на 3 доби та на 10 діб.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2020, видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один місяць, встановлено заходи обмеження прав ОСОБА_2 та покладено на нього певні обов`язки.

Тобто, обставини вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2020 року у справі № 489/2398/20.

Згідно ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18 - Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що ОСОБА_2 вчиняє щодо неї психологічне насильство (погрози, образи, тощо).

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного насильства, що вчиняє ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів останньої вимоги заявниці слід задовольнити та видати строком на шість місяців обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 яким: заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань не меншу ніж на 200 м. до інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; направити ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на шість місяців

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити наступні заходи обмеження прав ОСОБА_2 , та покласти на нього наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та до місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

-Обмежувальний припис видати строком на шість місяців.

Направити ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на шість місяців.

Про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділення поліції №2 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області (Інгульський ВП) для взяття особи на профілактичний облік та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «16» грудня 2021 року.