Справа № 728/2501/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря судового засідання - Кулик Л.І.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради - Швидкої Н.Д.

представника відповідача Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради - Журби Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради, Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату за час відсторонення, -

В С Т А Н О В И В :

24.11.2021 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивачка) до Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради (далі Відповідач-1), Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради (далі Відповідач-2) про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату за час відсторонення.

Вимоги позову мотивовані тим, що після повідомлення 01.11.2021 про обов`язкове щеплення від COVID-19, Відповідачем-1 був виданий наказ №27 від 08.11.2021, згідно з яким Позивачку було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, оскільки вона не надала документів, що підтверджують відповідну вакцинацію. Вказаний наказ Позивачка вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки ні у трудовому договорі, ні у посадовій інструкції не передбачено її обов`язку щодо вакцинації від COVID-19, як і не передбачено повноважень Відповідача-1 щодо відсторонення Позивачки від роботи за відсутності вищевказаної вакцинації. Окрім того, порядок такого відсторонення не визначений жодним законом, а вимога про обов`язкове щеплення є суттєвою зміною умов праці, про яку Позивачку не було повідомлено належним чином. При цьому, Позивачка письмово довела до відома Відповідача-1 про те, що вона не відмовляється від щеплення, однак лише після проведення відповідних досліджень. Наказ про відсторонення від роботи Позивачка вважає таким, що суперечить міжнародним актам та Конституції України, порушує її конституційні права, зокрема право на працю та право не бути підданою медичним, науковим чи іншим дослідам і містить ознаки дискримінації за наявності/відсутності щеплення. Окрім того, щеплення від COVID-19 не є обов`язковим і не включено до календаря щеплень, а рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень від COVID-19 за епідеміологічними показаннями Головним державним санітарним лікарем України або головними державними санітарними лікарями міст, областей, центральних органів виконавчої влади на сьогоднішній день відсутні. Вказаний наказ створює умови для примусової вакцинації без наявності вільного волевиявлення та без відповідальності за можливі наслідки. До того ж, відсторонення від роботи Позивачки відбулося у період, коли освітній процес у Бахмацькому будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради проходив дистанційно, а тому вона жодним чином не могла становити загрозу для колег та/або здобувачів освіти.

З огляду на вказані обставини, Позивачка просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №27 від 08.11.2021 про її відсторонення від роботи, який виданий Відповідачем 1, поновити її на роботі керівника гуртків Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради з 08.11.2021 та зобов`язати Відповідача-2 виплатити їй заробітну плату, яка була не нарахована та не виплачена за час незаконного відсторонення від роботи

Згідно з ухвалою суду від 25.11.2021, вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд на 23.12.2021.

У судовому засіданні Позивачка заявлені позовні вимоги, підтримала повністю та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник Відповідача-1 у судовому засіданні вимоги позову не визнала у повному обсязі, вважає, що відсторонення Позивачки від роботи є законним і підстав для задоволення позову не вбачає. Окрім того, представник Відповідача-1 пояснила, що відсторонення Позивачки відбулось під час дистанційної роботи закладу і у випадку такого не відсторонення, вона, як керівник Будинку творчості, була б притягнута до відповідальності, при цьому, запевнила, що Позивачці в усній формі повідомлялося про те, що вона може бути допущена до роботи за наявності негативного тесту на COVID-19. Відзиву на позов представник Відповідача-1 у встановлені судом строки не подала.

Представник Відповідача-2 у судовому засіданні вимоги Позивачки теж не визнала, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню та підтримала доводи поданого на позов відзиву, які зводяться до того, що про необхідність щеплення від COVID-19 та про наслідки відмови від вакцинації Позивачка була завчасно повідомлена Відповідачем-1, однак станом на 05.11.2021 жодних документів, які б підтверджували вакцинацію чи довідку про протипоказання не надала, тому 08.11.2021 у межах повноважень та на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» Відповідачем-1 був виданий наказ про її відсторонення від роботи без збереження заробітної плати; вимога щодо необхідності вказаного щеплення не є істотною умовою праці, оскільки не зумовлює змін в організації виробництва і праці та не потребує дотримання строків на попередження працівника; відсторонення Позивачки є тимчасовим і обумовлене її виною та бездіяльністю, а тому час відсторонення її від роботи не підлягає оплаті; надана Позивачкою заява щодо того, що вона не відмовляється від вакцинації за певних умов не передбачена вимогами нормативно-правових актів, які визначають перелік документів, необхідних для продовження роботи; сумнівів у законності Наказу МОЗ від 04.10.2021 №2153 у Відповідачів не виникає; до того ж, саме керівники державних органів, підприємств, установ, організацій мають забезпечити відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від щеплення, при цьому, за порушення правил щодо карантину людей посадовими особами передбачено адміністративну відповідальність; жоден нормативний акт не зобов`язує роботодавця повідомляти працівнику про можливі поствакцинальні ускладнення та видавати документи щодо направлення до медичного закладу для проходження медичного огляду у зв`язку з вакцинацією; саме ухилення Позивачки від вакцинації зумовило ведення навчального процесу у закладі освіти дистанційно і її відсторонення не дає можливості здобувачам освіти відвідувати заклад та не припиняє дистанційного навчання, хоча Позивачка навіть потенційно не становить ризиків для колег та здобувачів освіти; питання відповідності нормативно-правових актів Конституції України, міжнародно-правовим актам та практики ЄСПЛ не може бути предметом даного позову.

Окрім того, представник Відповідача-2 у судовому засіданні зауважила, що під час відсторонення від роботи Позивачка не надавала освітніх послуг, а тому заробітна плата не може бути їй нарахована та виплачена.

Відповідь на відзив Відповідача-2 Позивачка не подала.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що Відповідач-1 () та Відповідач-2 () є юридичними особами, які утворені та зареєстровані у встановленому законом порядку, при цьому, Відповідач-2 є органом управління Відповідача-1 ( а.с.26,27).

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , Позивачка з 01.09.2017 обіймає посаду керівника гуртків Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради (а.с.15).

Згідно з довідкою про доходи, виданою Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради №01-13/1336 від 10.11.2021, загальна сума доходу Позивачки, яка займає посаду керівника гуртка БДЮТ, за період з 01.05.2021 по 31.10.2021 становить 47189.13 грн. (а.с.19).

Виходячи з письмового повідомлення від 01.11.2021 №10/1, директор Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості довела до відома Позивачки, що 08.11.2021 на період дії карантину щеплення проти COVID-19 є обов`язковим для працівників вказаного закладу та просила до 05.11.2021 надати документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень, у разі ненадання яких, 08.11.2021 Позивачку буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП та ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» (а.с.16).

05.11.2021 Позивачкою на ім`я директора Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості була подана заява, у якій вона повідомляла про те, що не відмовляється від щеплення від COVID-19 вакцинами, ефективність та безпечність яких доведена 4 фазами клінічних досліджень та послалась на ст.28 Конституції України (а.с.18).

Згідно з наказом №27 від 08.11.2021, виданим директором Будинку творчості, на виконання статті 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організуй, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», відповідно до постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення та запровадження обмежувальних протиепідеміологічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-Co-2» та з метою попередження інфекцій, Позивачку було відсторонено від роботи без збереження заробітною плати з 08.11.2021 до закінчення карантину або до надання документу, який підтверджує проведення вакцинації (а.с.17).

Згідно з положеннями ст.21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Положеннями ст.24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Положеннями ч.11 ст.60-2 КЗпП України передбачено, що на час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру дистанційна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі. З таким наказом (розпорядженням) працівник ознайомлюється протягом двох днів з дня його прийняття, але до запровадження дистанційної роботи. У такому разі норми частини третьої статті 32 цього Кодексу не застосовуються.

У даній справі Позивачка вказує на те, що у зв`язку з її відстороненням від роботи, яке відбулось у період її дистанційної роботи, були порушені її гарантовані Конституцією України право на працю та право не бути підданою медичним, науковим чи іншим дослідам.

Згідно з положеннями ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Разом з тим, виходячи із змісту Наказу №27 від 08.11.2021, виданого Відповідачем-1, Позивачка була відсторонена від роботи на виконання ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Наказу МОЗ від 04.10.2021 №2153 та відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, до закінчення карантину або до надання документу, який підтверджує проведення вакцинації.

Так, відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення та запровадження обмежувальних протиепідеміологічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-Co-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на території України встановлений карантин до 31.03.2022.

Згідно з положеннями ч.ч.1 4 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.

Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України.

Наказом МОЗ України від 04.10.2021 №2153 затверджений Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», згідно з яким обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, зокрема, працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Виходячи із аналізу вищевказаних норм національного законодавства, положення ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» не лише визначають види інфекційних хвороб, щеплення проти яких є обов`язковим, а й встановлюють, що ці види інфекційних хвороб включаються до Календаря щеплень. При цьому щеплення проти хвороби COVID-19 до переліку обов`язкових щеплень вказана норма закону не відносить.

Разом з тим, з аналізу змісту частин 3-4 вищевказаної статті вбачається, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших інфекційних хвороб. При цьому, перелік таких професій, виробництв та організацій встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Окрім того, у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями і рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають суб`єкти, визначені у частині 4 вказаної статті ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Таким чином, Позивачка будучи працівником закладу, звичайна діяльність якого не може призвести до її зараження та (або) поширення нею інфекційної хвороби у розумінні ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», була відсторонена від роботи з метою попередження інфекцій, тобто за епідемічними показаннями.

При цьому рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на території та об`єкті, де працює Позивачка не приймалось жодним із суб`єктів, визначених ч.4 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» і доказів зворотного Відповідачами суду не надано.

Разом з тим, виходячи із оскаржуваного Позивачкою наказу, останню було відсторонено до закінчення дії карантину або до надання документу, що підтверджує проведення вакцинації.

Наказом МОЗ України від 24.12.2020 №3018 затверджена «Дорожня карта з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021-2022 роках».

Основним завданням Дорожньої карти є рекомендація щодо охоплення вакцинацією проти коронавірусної хвороби COVID-19 протягом 2021-2022 року щонайменше 50% населення України (20866390 людей).

МОЗ були затверджені пріоритетні групи для вакцинації від коронавірусної хвороби COVID-19, які включають, у тому числі, учителів та інших працівників сфери освіти.

Однак, рекомендації не зумовлюють виникнення обов`язків і не обмежують прав та свобод громадян і вакцинуватись чи ні кожен вирішує для себе самостійно.

Разом з тим, якщо розглядати вакцинацію як один з видів медичних послуг, то слід звернути увагу на наступне.

Одним з основних принципів охорони здоров`я в України, виходячи з положень ст.4 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я», є дотримання прав і свобод людини і громадянина в сфері охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій.

Відповідно до положень ст.43 ЗУ«Основи законодавства України про охорону здоров`я», згода інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування.

Також, згідно з положеннями ст.284 ЦК України, надання медичної допомоги фізичній особі, яка досягла 14 років, провадиться за її згодою.

Таким чином, без добровільної згоди особи на проведення вакцинації, таке проведення буде суперечити вимогам закону.

Окремо слід звернути увагу, що у Резолюції №2361 (2021) «Вакцини проти COVID-19: етичні, правові і практичні питання», ухваленій 27.01.2021 Парламентською Асамблеєю Ради Європи, членом якої є Україна, було закликано держави-члени та Європейський союз, окрім іншого, забезпечити, щоб громадяни були поінформовані про те, що вакцинація не є обов`язковою і що ніхто не зазнає політичного, соціального чи іншого тиску щодо вакцинації, якщо вони не бажають цього робити; гарантувати, що ніхто не зазнає дискримінації за те, що він не був вакцинований через можливий ризик для здоров`я або не хоче бути вакцинованим; використовувати сертифікати про вакцинацію лише за призначенням для моніторингу ефективності вакцини, потенційних побічних ефектів та побічних явищ.

Таким чином, у Відповідача-1 наразі немає законних підстав наполягати на вакцинації Позивачки та відсторонювати її від роботи, у разі якщо вона відмовилась вакцинуватися від COVID-19 або не надала документ, що підтверджує проведення вакцинації.

Разом з тим, варто пам`ятати, що у питанні вакцинування загалом, фігурують не лише права однієї людини, а й інтереси суспільства в цілому та держави зокрема. Право є певною мірою свободи і зміст його в тому, щоб узгодити свободу окремої людини зі свободою інших членів суспільства, дотримуючись принципу рівності. Однак порушення рівності у правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

Встановлювані заборони й обмеження, у даному випадку на працю, повинні бути законними та доцільними з погляду гарантій свободи, а отже, і справедливими, чого у даній конкретній справі не вбачається, зокрема і з огляду на те, що Позивачка була відсторонена від роботи з метою попередження інфекцій (про що прямо вказано у наказі про відсторонення) у період її роботи у дистанційному режимі, що не може бути розцінено як пропорційне втручання у право Позивачки на працю.

До того ж, доводи представника Відповідача-1 про те, що в усній формі Позивачка була повідомлена про те, що за наявності негативного тесту на COVID-19 вона може бути допущена до роботи, Суд до уваги не бере, оскільки усні вказівки, розмови та повідомлення не є належними доказами при доведенні обставин у даній справі, а офіційне повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, яке було вручене Позивачці містить виключний перелік документів, наявність яких директор Будинку творчості просила надати Позивачку до 05.11.2021 для не відсторонення її від роботи, і даний перелік такого документу як тест, про який вказувала представник Відповідача-1, не містить.

Таким чином, Суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу №27 від 08.11.2021 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи та задоволення її позову у цій частині.

При цьому, підстав для задоволення вимоги про поновлення Позивачки на посаді керівника гуртків Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради Суд не вбачає, оскільки вона не була звільнена із займаної посади, а лише відсторонена від роботи і скасування наказу про її відсторонення матиме наслідком допуск Позивачки до роботи та буде ефективним захистом її порушених трудових прав.

Що стосується вимоги позову про зобов`язання Відповідача-2 нарахувати та виплатити Позивачці заробітну плату за час відсторонення від роботи, Суд, з метою ефективного захисту порушених прав Позивачки, виконуючи завдання цивільного судочинства щодо справедливого вирішення справи по суті, вважає за необхідне зобов`язати Відповідача-2 нарахувати та виплатити Позивачці середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу відсторонення до часу фактичного виконання судового рішення, обраховану відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

У зв`язку із частковим задоволенням позову з Відповідачів на користь держави підлягає стягненню 1816.00 грн. судового збору, оскільки Позивачка була звільнена від його сплати, а її позов, який містить три позовні вимоги задоволений Судом лише в частині двох вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 265, 274, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради, Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату за час відсторонення задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Бахмацького будинку дитячої та юнацької творочості Бахмацької міської ради №27 від 08.11.2021 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 без збереження заробітної плати з 08.11.2021 до закінчення карантину або до надання документу, який підтверджує проведення вакцинації.

Зобов`язати Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час відсторонення від роботи з 08.11.2021 по дату фактичного виконання рішення суду, обраховану відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Бахмацького будинку дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради та Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради з кожного по 908.00 грн. судового збору на користь держави.

Рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Позивачка ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі

- Бахмацький будинок дитячої та юнацької творчості Бахмацької міської ради, 16500, м.Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, вул.Соборності,55, ;

- Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Бахмацької міської ради, 16500, м.Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, вул.Соборності,42, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода