Справа № 136/231/20
провадження № 2/136/55/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом проти ОСОБА_2 (далі - відповідач), з вимогами:

- встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією ж і тією особою;

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки земельної частки (пай), площею 1,710 га, що розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького р-ну Вінницької обл., яка згідно додатку за №2 до розпорядження Липовецької РДА Вінницької обл. від 30.09.2008 запроектована за №282 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

Сторони у справі є дітьми ОСОБА_4 . Останню, згідно протоколу розподілу земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства працівників та пенсіонерів соціальної сфери Турбівської селищної ради, внесено до списку громадян, яким виділяється земельна ділянка та виділено ділянку розміром 1,710 га, а також розпорядженням Липовецької РДА №272 від 30.09.2008, її було внесено до списку померлих громадян, яким не видаються державні акти на право власності на землю на території Турбівської селищної ради та запроектовано земельну ділянку розміром 1,710 га. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, увійшла оспорювана земельна частка (пай). Сторони, будучи спадкоємцями першої черги спадщину своєї матері прийняли у встановлений законом строк, однак при їх звернені до нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у рівних частках на вищезгадану земельну ділянку, їм було відмовлено, оскільки ними не пред`явлено документу, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку. Крім того, у протоколі зборів громадян працівників соціальної сфери Турбівської селищної ради №1 від 28.08.2008, вона вказана як ОСОБА_3 , що відрізняється із зазначенням її у свідоцтві про смерть.

Отже позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, а тому йому необхідно через суд встановити відповідний юридичний факт належності спадкодавцеві документу та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: копії свідоцтва про народження позивача; свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження та свідоцтва про смерть спадкодавця; протоколу розподілу земельних ділянок громадянам Турбівської селищної ради"; додатку за №2 до розпорядження Липовецької РДА Вінницької обл.; довідки виданої виконкомом Турбівської селищної ради та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.03.2020 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано з нотаріальної контори матеріали спадкової справи померлою ОСОБА_4 .

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 23.10.2020 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання також не з`явилася, натомість згідно своєї заяви позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне.

Позивач та відповідач у є дітьми ОСОБА_4 , що підтверджується записами у свідоцтвах про їх народження (а.с. 8, 39). Згідно протоколу розподілу земельних ділянок між громадянами, працівниками соціальної сфери Турбівської селищної ради від 28.08 та 02.09.2008 ОСОБА_3 виділено земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,710 га (а.с. 12), а також розпорядженням Липовецької РДА №272 від 30.09.2008, її було внесено до списку померлих громадян, яким не видаються державні акти на право власності на землю на території Турбівської селищної ради із зазначенням аналогічних реквізитів земельної ділянки (а.с. 13-14). У відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_4 її прізвище до одруження значилось як ОСОБА_3 (а.с. 16), а після укладення шлюбу прізвище значилось як ОСОБА_4 (а.с. 17). ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). У довідці, виданій виконкомом Турбівської селищної ради зазначено, що мати позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є однією ж і тією особою (а.с. 19). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, увійшла оспорювана земельна частка (пай). Сторони, будучи спадкоємцями першої черги спадщину своєї матері прийняли у встановлений законом строк подавши до нотаріальної контори спільну заяву з метою видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на належні їм по 1/2 частки спадкового майна, однак їм було відмовлено, оскільки ними не пред`явлено документу, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на оспорювану земельну ділянку. Крім того, у протоколі зборів громадян працівників соціальної сфери Турбівської селищної ради від 29.08.2008, вона вказана як ОСОБА_3 , що відрізняється із зазначенням її у свідоцтві про смерть (а.с. 20 з обох сторін). Отже, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, а тому йому необхідно через суд встановити відповідний юридичний факт належності спадкодавцеві документу та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Разом з тим, відповідач згідно своєї заяви від 25.02.2021 позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити.

Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про встановлення факту, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією ж і тією особою, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують факт за встановленням якого він звернувся до суду. Встановлення даного факту необхідно позивачеві для реалізації його спадкових прав, оскільки він являється спадкоємцем за законом.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вищевикладена вимога позивача про встановлення юридичного факту є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки земельної частки (пай), площею 1,710 га, що розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького р-ну Вінницької обл, яка згідно додатку за №2 до розпорядження Липовецької РДА Вінницької обл. від 30.09.2008 запроектована за №282 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як було встановлено судом, позивачу, при звернені до нотаріальної контори, було фактично відмовлено в оформленні його спадкового права, оскільки ним не пред`явлено документу, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на оспорювану земельну ділянку.

Разом з тим, у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Розпорядженням Липовецької РДА Вінницької області від 30.09.2008 за №272 "Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю" передано у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано державні акти на право приватної власності на землю громадянам працівникам бувшого ВАТ "Турбівське" та пенсіонерам з їх числа (згідно додатку №1) і працівникам соціальної сфери (згідно додатку №2), утім до даного розпорядження додано список померлих громадян, яким не видаються державні акти на право власності на земельну частку (пай), відповідно до якого наявне прізвище ОСОБА_3 де їй передано земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,710 га, для ведення особистого селянського господарства на території Турбівської селищної ради. (а.с.14).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16.04.2004 №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). (Ухвала, Верховний Суд України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, від 24.02.2010, №6-7284св09, Верховний Суд України. Судова палата у цивільних справах).

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, підтверджені належними та допустимими доказами, а їх взаємний зв`язок є достатнім для констатації факту порушення прав позивача.

З урахування зазначеного та встановлених судом обставин підтверджується, що за життя ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай), а відсутність правовстановлюючого документа не позбавляє позивача, як спадкоємця, права на оформлення прийнятої ним частки у спадщині, оскільки належність спадкодавцеві земельної частки (паю) доведено позивачем належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідач подала до суду заяву про визнання позову, а у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

У цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 76-80, 142, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити в повному обсязі позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про встановлення факту та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією ж і тією особою;

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки земельної частки (пай), площею 1,710 га, що розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького р-ну Вінницької обл, яка згідно додатку за №2 до розпорядження Липовецької РДА Вінницької обл. від 30.09.2008 запроектована за №282 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при подачі позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко