ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4930/21 Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О. Я.
Провадження № 22-ц/817/1240/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 311010200
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та сторін: позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Дубчака С.П., представника відповідача ТОЦЗ - Франчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/4930/21 за апеляційною скаргою Тернопільського обласного центру зайнятості на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2021 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складений 04 жовтня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тернопільського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу Тернопільського обласного центру зайнятості Про звільнення ОСОБА_1 від 24 грудня 2020 року №323-к; поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості; стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу; рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 15 лютого 2000 року він працював на різних посадах в органах державної служби зайнятості. 10 березня 2020 року його було переведено на посаду заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, де він працював до 31 грудня 2020 року. Наказом Державного центру зайнятості Про оптимізацію чисельності від 21 жовтня 2020 року №69 внесено зміни у додаток до наказу Державного центру зайнятості від 09 квітня 2020 року №26 Про затвердження граничної чисельності працівників державної служби зайнятості на 2020 рік, затверджено граничну чисельність підпорядкованих державній службі зайнятості установ. Наказом Тернопільського обласного центру зайнятості від 26 жовтня 2020 року №1426 Д затверджено граничну чисельності працівників районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості та Тернопільського міськрайонного центру зайнятості на 2020 рік. Також, Тернопільським обласним центром зайнятості затверджено та введено в дію структуру та штатні розписи районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості та Тернопільського міськрайонного центру зайнятості на 2020 рік наказом Тернопільського обласного центру зайнятості від 26 жовтня 2020 року №1427 Д. 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 вручено попередження про зміни в організації праці, а саме скорочення посади заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості. 11 листопада 2020 року йому була запропонована посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Зборівської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості на період відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 , від якої позивач відмовився, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей, які потребують догляду, а запропоноване вакантне місце роботи віддалене від м. Тернополя. 31 грудня 2020 року наказом Тернопільського обласного центру зайнятості від 24 грудня 2020 року №323к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за скороченням чисельності та штату у відповідності до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що звільнення його з посади заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості проведено із грубим порушення норм чинного законодавства про працю, з огляду на наступне. Обов`язку, передбаченого ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо надання пропозицій для працевлаштування позивача відповідач належно не виконав, не запропонував йому всі вакантні посади, які були на дату попередження про зміни в організації праці та у подальшому з`явилися у Тернопільському обласному центрі зайнятості, які позивач міг обіймати відповідно до професії та спеціальності з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду роботи в Державній службі зайнятості на посадах начальника відділу профорієнтації, підготовки та перепідготовки населення, директора Тернопільського районного центру зайнятості, заступника директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, заступника директора - начальника відділу активної підтримки безробітних. Зокрема, у Тернопільському обласному центрі зайнятості на дату попередження позивача про зміни в організації праці була вакантна посада заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення, яку він міг зайняти, оскільки у 2004 році здобув освіту за спеціальністю менеджмент організацій з кваліфікацією менеджер економіст, має досвід роботи на посаді директора Тернопільського районного центру зайнятості, директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, заступника директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, заступника директора - начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості. Також проходив курси підвищення кваліфікації у 2016 році та з питань організації та здійснення електронних державних закупівель у системі ProZorro, перебуваючи на посаді заступника директора - начальника відділу активної підтримки безробітних. Крім того, працював на посаді директора КП Об`єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя. Виконання обов`язків за вказаними посадами передбачало матеріально-технічне забезпечення служби зайнятості, забезпечення охорони праці, затвердження проектно-кошторисної документації, організація мобілізаційної підготовки, затвердження планів капітального ремонту та реконструкції, участь у тендерних закупівлях, тощо. Крім того, позивач вважає, що міг виконувати обов`язки начальника відділу організації профнавчання Тернопільського обласного центру зайнятості, оскільки у 2000-2001 роках обіймав посаду начальника відділу профорієнтації, підготовки та перепідготовки населення Тернопільського міського центру зайнятості. Окрім цього, позивач вважає, що відповідачем не було дотримано вимог ч.3 ст.22 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, консультацій та звернення до первинної профспілкової організації проведено або не було, або вони носили формальний характер.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Тернопільського обласного центру зайнятості Про звільнення ОСОБА_1 від 24 грудня 2020 року №323-к.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості.

Рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає до негайного виконання.

Стягнуто з Тернопільського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 159 625 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 71 копійку.

Рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць, що становить розмір 16 756 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 29 копійок без урахування податків і зборів, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Тернопільського обласного центру зайнятості на користь держави 3 412 (три тисячі чотириста дванадцять) гривень 25 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі Тернопільський обласний центр зайнятості просить скасувати повністю рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2021 року по справі №607/4930/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, а також вирішити питання судових витрат, посилаючись на те, що воно є незаконне, безпідставне, суд неповно з`ясував усі обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до винесення помилкового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОЦЗ зазначило, що у період з березня 2020 року по жовтень 2020 року значно зменшилися обсяги залучення осіб до заходів активної підтримки безробітних, було прийнято рішення про скорочення посади заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського МЦЗ, яку обіймав позивач. Дана посада була єдиною у штатному розписі Тернопільського МЦЗ. Про зміни у чисельності працівників служби зайнятості обласний центр зайнятості листом №12/3134 від 26 жовтня 2020 року додатково повідомив первинну профспілкову організацію працівників обласної служби зайнятості. Вказують, що комісією проаналізовано особову справу позивача, а саме: досвід роботи, кваліфікацію, освіту, стаж роботи та встановлено, що освіта повна, вища, стаж роботи в службі зайнятості складає 20 років 08 місяців, нагороджувався подяками Тернопільського ОЦЗ, у 2016 році проходив курси підвищення кваліфікації, протягом 2019-2020 років перебував 26 днів у відпустці без збереження заробітної плати, 27 днів на лікарняному, має двох дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в службі зайнятості працює з лютого 2000 року. На момент попередження позивача про наступне вивільнення в обласній службі зайнятості були відсутні вакансії, що відповідали б освіті, кваліфікації та досвіду роботи останнього. У зв`язку з цим, комісія вирішила попередити ОСОБА_1 про можливе вивільнення за п.1 ст.40 КЗпП України та у разі появи підходящих вакантних посад в обласній службі зайнятості пропонувати їх йому. На посаду заступника директора - начальника відділу організації профнавчання було призначено ОСОБА_3 , оскільки досвід роботи складає 35 років 04 місяці, стаж роботи на керівних посадах 30 років, в тому числі на посаді директора ОЦЗ 6 років. Твердження суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав обов`язку щодо працевлаштування позивача не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки йому неодноразово було запропоновано вакантні посади провідного фахівця: з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Зборівської РФ ТОЦЗ та з профорієнтації відділу активної підтримки безробітних Шумської РФ ТОЦЗ. ТОЦЗ 15 грудня 2020 року направив подання про звільнення позивача у Первинну профспілкову організацію працівників обласної служби зайнятості і 23 грудня 2020 року збори профспілкового комітету дали згоду на його звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України. 31 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку, що підтверджується його підписом у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Посилаються на те, що при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в першу чергу підлягає оцінка кваліфікації та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. На момент попередження позивача про його вивільнення в Тернопільській службі зайнятості була наявна лише одна вакансія заступника начальника відділу організації матеріально-технічного забезпечення, яка не відповідала його освіті, кваліфікації та досвіду роботи, тому, відповідно до ст.49-2 КЗпП України дана посада останньому не пропонувалась.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Дубчака Сергія Петровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що вона є необґрунтованою, а її вимоги не підлягають до задоволення. Вказує, що обов`язку щодо надання пропозицій для працевлаштування позивача відповідач належно не виконав, не запропонував останньому всі вакантні посади, які були на дату попередження про зміни в організації праці та у подальшому з`явилися у Тернопільському ОЦЗ, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється працював. Посилається на те, що ОСОБА_1 має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці в порівнянні з іншими працівниками, а також переважне право на залишення на роботі, як працівника, який має на утриманні двох утриманців та тривалий безперервний стаж роботи в даній установі.

У судовому засіданні представник ТОЦЗ Франчук М.М. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладеній в ній.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Дубчак С.П. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15 лютого 2000 року призначений на посаду начальника відділу профорієнтації, підготовки та перепідготовки незайнятого населення Тернопільського міського центру зайнятості, як такий, що пройшов конкурсний відбір (наказ №35 к від 14 лютого 2000 року); 15 лютого 2000 року прийнята присяга державного службовця; 04 травня 2001 року призначений на посаду директора Тернопільського районного центру зайнятості, як такий, що успішно пройшов стажування (наказ №2227 к від 04 травня 2001 року); 09 червня 2009 року переведений на посаду заступника директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, як такий, що пройшов стажування (наказ №1177 від 09 червня 2009 року); 09 червня 2009 року присвоєний 9 ранг державного службовця (наказ №117-к від 09 червня 2009 року); 02 березня 2015 року переведений на посаду заступника директора - начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості (наказ №56-к від 27 лютого 2015 року); 10 березня 2020 року переведений на посаду заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості (наказ №66-к від 04 березня 2020 року).

03 лютого 2020 року Державний центр зайнятості звернувся із листом до директорів обласних та Київського міського центрів зайнятості №33/131/472-20, у якому було повідомлено, що 31 січня 2020 року на позачерговому засідання правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття схвалено проект бюджету Фонду 2020 на рік, в якому видатки на утримання державної служби зайнятості передбачені з урахуванням оптимізації чисельності. У зв`язку з цим, Державний центр зайнятості розглядає питання щодо змін в організації праці обласних служб зайнятості. Зважаючи на можливу оптимізацію чисельності, що потягне за собою скорочення штату або чисельності працівників, запропоновано надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо можливих змін в організації праці та розпочати консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнень (том 1, а.с. 135).

Наказом №69 від 21 жовтня 2020 року Про оптимізацію чисельності змінено граничну чисельність працівників установ державної служби зайнятості в Тернопільській області на 2020 рік в кількості 345, регіональний центр зайнятості: 295, з них апарат: 73, філії: 222, базові центри зайнятості: 50 (том 1, а.с. 125).

Наказом в.о. директора ТОЦЗ №1426 Д від 26 жовтня 2020 року Про внесення змін у додаток до наказу Тернопільського обласного центру зайнятості від 13 квітня 2020 року №105 Д Про затвердження граничної чисельності працівників районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості, Тернопільського міськрайонного центру зайнятості на 2020 рік затверджено граничну чисельності працівників районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості та Тернопільського міськрайонного центру зайнятості на 2020 рік у кількості філії: 222, БЦЗ: 50 (том 1, а.с. 127-128).

Наказом в.о. директора ТОЦЗ №1427 Д від 26 жовтня 2020 року Про затвердження та введення в дію структур та штатних розписів районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості, Тернопільського міськрайонного центру зайнятості на 2020 рік затверджено структури та штатні розписи районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості на 2020 рік; структури та штатні розписи Тернопільського обласного центру зайнятості на 2020 рік. Із вказаного штатного розпису вбачається, що затверджений штат в кількості 50 штатних одиниць, зокрема відділ активної підтримки безробітних: начальник відділу - 1, провідний фахівець з питань зайнятості 3 (том 1, а.с. 34, 129-134).

Наказом в.о. директора ТОЦЗ №254-к від 27 жовтня 2020 року Про організацію вивільнення працівників обласної служби зайнятості створено та затверджено склад комісії для організації вивільнення працівників обласної служби зайнятості: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Комісії наказано визначити переважне право на залишення на роботі працівників, посади яких скорочуються, відповідно до ст.42 КЗпП України. Попередити на підставі ст.49-2 КЗпП України під особистий підпис працівників Тернопільського обласного та міськрайонного центрів зайнятості, районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості про можливе наступне вивільнення у зв`язку зі змінами в організації праці (оптимізація чисельності). Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації праці запропонувати працівникам, посади яких підлягають скороченню, наявні вакантні посади згідно затверджених штатних розписів, а у разі незгоди переведення на запропоновану посаду попередити про наступне вивільнення за два місяці з дати попередження за п.1 ст.40 КЗпП України (том 1, а.с. 37-38, 138-139).

Наказом в.о. директора ТОЦЗ №1432 Д від 28 жовтня 2020 року Про зміни до структури, штатного розпису апарату Тернопільського обласного центру зайнятості на 2020 рік на виконання наказу Державного центру зайнятості 21 жовтня 2020 року №69 Про оптимізацію чисельності, відповідно до наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 11 квітня 2018 року №34 Про примірну структуру, наказу Міністерства соціальної політики України від 11 липня 2019 року №1085 Про умови оплати праці працівників державної служби зайнятості, змін до структури, штатного розпису апарату Тернопільського обласного центру зайнятості на 2020 рік, затверджених заступником директора Державного центру зайнятості Ю. Жовтяк 28 жовтня 2020 року введено в дію зміни до структури апарату Тернопільського обласного центру зайнятості з 28 жовтня 2020 року; введено в дію зміни до штатного розпису апарату Тернопільського обласного центру зайнятості на 2020 рік з 28 жовтня 2020 року. Виведено 28 жовтня 2020 року з штатного розпису апарату Тернопільського обласного центру зайнятості: з відділу організації профорієнтації: заступника начальника відділу - 1 посаду; з відділу організації профнавчання: заступника директора - начальника відділу - 1 посаду; провідного фахівця з питань зайнятості - 1 посаду; з відділу бухгалтерського обліку: з сектору обліку розрахунків з дебіторами і кредиторами та матеріально-технічного забезпечення: провідного бухгалтера - 1 посаду; з сектору обліку матеріального забезпечення та соціальних послуг: провідного бухгалтера - 1 посаду; Відділ організаційної роботи та архівної справи в кількості - 4 штатних одиниць: начальника відділу - 1 посаду; заступника начальника відділу - 1 посаду; провідного документознавця - 2 посади; Відділ інформаційної роботи в кількості - 3 штатних одиниць: начальника відділу - 1 посаду; провідного фахівця із зв`язків з громадськістю та пресою - 2 посади; з відділу організації матеріально-технічного забезпечення: провідного економіста - 1 посаду; з юридичного відділу: провідного юрисконсульта - 1 посаду. Введено 28 жовтня 2020 року в штатний розпис апарату Тернопільського обласного центру зайнятості: У відділ організації профнавчання: начальника відділу - 1 посаду; відділ організаційно-інформаційної роботи та архівної справи в кількості - 6 штатних одиниць: начальника відділу - 1 посаду; заступника начальника відділу - 1 посаду; провідного документознавця - 3 посади; провідного фахівця із зв`язків з громадськістю та пресою - 1 посаду (том 1, а.с. 32).

Також, 28 жовтня 2020 року заступником директора державного центру зайнятості затверджено зміни до структури апарату Тернопільського обласного центру зайнятості, яким відділи організаційної роботи та архівної справи та інформаційної роботи виведені, а відділ організаційно-інформаційної роботи та архівної справи введено (том 1, а.с. 33).

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 повідомлений про зміни в організації праці, а саме: про скорочення посади, яку він обіймав. На вказаному повідомленні ОСОБА_1 зазначив, що заперечує скорочення, оскільки має двох неповнолітніх дітей. Просив запропонувати аналогічну посаду в структурі ТОЦЗ (том 1, а.с. 31, 163).

11 листопада 2020 року ОСОБА_1 запропоновано вакантну посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Зборівської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості на період відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 . 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 відмовився від запропонованої посади (том 1, а.с. 46).

15 грудня 2020 року директор обласного центру зайнятості звернувся із поданням до Голови первинної профспілкової організації працівників обласної служби зайнятості, у якому просив дати згоду на звільнення 31 грудня 2020 року за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності і штату переліку працівників, зокрема: ОСОБА_1 (том 1, а.с. 66).

Як вбачається з протоколу первинної профспілкової організації працівників обласної служби зайнятості № 28 від 23.12.2020, що постановили дати згоду на звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_1 (том 1 а.с.169-170).

Наказом директора ТОЦЗ №323-к від 24 грудня 2020 року Про звільнення ОСОБА_1 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 31 грудня 2020 року за скороченням чисельності і штату, п.1 ст.40 КЗпП України. Наказано виплатити йому вихідну грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст.44 КЗпП України. Виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 2,5 календарних днів невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за ненормований робочий день за період роботи з 15 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року. Підстава: попередження про зміни в організації праці, накази Тернопільського обласного центру зайнятості від 26 жовтня 2020 року №1427 Д Про затвердження та введення в дію структур та штатних розписів районних філій Тернопільського обласного центру зайнятості, Тернопільського міськрайонного центру зайнятості на 2020 рік, від 27 жовтня 2020 року №254-к Про організацію вивільнення працівників обласної служби зайнятості, витяг з протоколу зборів профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників обласної служби зайнятості від 23 грудня 2020 року №28 (том 1, а.с. 47).

Як вбачається з інформації про наявність вакансій по Тернопільській обласній службі зайнятості за період з 30 жовтня по 31 грудня 2021 року за вказаний період були вільні 47 посад (том 1, а.с. 69-75).

Із розрахунку середньоденної заробітної плати на 31 грудня 2020 року ОСОБА_1 , таб. №19011011, заробітна плата його за жовтень 2020 року становить 17 468,50 гривень, за листопад 2020 року 19 571,85 гривень, вартість одного дня - 881,91 гривня (том 1, а.с. 106).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у Тернопільському обласному центрі зайнятості та його структурних підрозділах дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, ці обставини сторонами визнаються, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників та з 01 листопада 2020 року вилучено із штатного розпису регіональної філії певні посади, в тому числі посаду заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, яку займав ОСОБА_1 . Проте вивільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України було здійснене з порушенням вимог трудового законодавства, які встановлено в судовому засіданні, зокрема невиконання вимог частини другої ст.40, частини третьої ст.49-2, статті 42 КЗпП України.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Стаття 1 КЗпП України передбачає, що на трудові відносини поширюються норми цього Закону.

Загальні підстави звільнення працівників визначені КЗпП України.

КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 Про практику розгляду судами трудових спорів судам роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17, провадження №11-431асі18.

Сторонами визнаються, що у Тернопільському обласному центрі зайнятості та його структурних підрозділах дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників та з 01 листопада 2020 року вилучено із штатного розпису регіональної філії певні посади, в тому числі посаду заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, яку займав ОСОБА_1 .

За період з 30 жовтня по 31 грудня 2021 року по Тернопільській обласній службі зайнятості було 47 вільних посад, що підтверджується інформацією наданою відповідачем на запит адвоката (том 1, а.с. 69-75)

11 листопада 2020 року ОСОБА_1 запропоновано посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Зборівської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості на період відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 . 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 відмовився від даної посади.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що позивачу пропонувалася вказана посада як вакантна, оскільки посада жінки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною і прийняття працівників на таку посаду можливе лише за строковим трудовим договором на період до виходу з відпустки для догляду за дитиною основного працівника. Тому, якщо працівник відсутній у зв`язку із хворобою, відрядженням, відпусткою, посада, яку він займає, не є вакантною.

Іншої посади позивачу взагалі не пропонувалося, хоча представник відповідача і в суді першої інстанції, і в апеляційній інстанції не заперечувала, що була вакантна посада заступника начальника відділу організації матеріально-технічного забезпечення.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивач не міг мати переважного права на зайняття посади заступника начальника відділу організації матеріально-технічного забезпечення, оскільки така посада не відповідає освіті, кваліфікації та досвіду його роботи, колегія суддів вважає помилковими, адже, комісія для проведення заходів щодо організації вивільнення працівників Тернопільської обласної служби зайнятості в своєму протоколі №2 за 29 жовтня 2020 року не оцінювала переважного права ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на залишення на роботі на посаді заступника начальника відділу організації матеріально-технічного забезпечення Тернопільського обласного центру зайнятості. Зазначена комісія, в порушення ст.42 КЗпП України, вирішила запропонувати вищевказану посаду ОСОБА_3 без порівняння його кваліфікації та продуктивності праці з кваліфікацією та продуктивністю праці позивача, врахування його досвіду, стажу роботи та наявності двох малолітніх дітей.

Крім того, позивач міг виконувати обов`язки і начальника відділу організації профнавчання Тернопільського обласного центру зайнятості, оскільки у 2000-2001 роках обіймав посаду начальника відділу профорієнтації, підготовки та перепідготовки населення Тернопільського міського центру зайнятості. Вказана посада також була вакантною на день попередження позивача про майбутнє вивільнення, однак, не була запропонована ОСОБА_1 роботодавцем, відповідно не вирішувалося і переважне право останнього на залишення на роботі.

Отже, відповідач не виконав обов`язку згідно ст.49-2 КЗпП України, що є порушенням трудових прав позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Тернопільським обласним центром зайнятості було допущено порушення трудового законодавства, які полягають у невиконанні вимог частини другої статті 40, статті 42, частини третьої статті 49-2 КЗпП України.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Тернопільського обласного центру зайнятості слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2021 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді