Справа № 587/2217/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання - Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельними ділянками під ними в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та смерті матері ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок з прибудовами по АДРЕСА_1 ; земельну ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, надану у приватну власність згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №036223 та земельну ділянка площею 0,57га для ведення особистого селянського господарства, надану у приватну власність згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №036223.

Заявлені вимоги мотивує тим, що у 2002 році помер батько позивача ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, відповідного до якого все своє майно заповів своїй дружині ОСОБА_1 , матері позивача. Після смерті ОСОБА_3 спадщину за законом прийняв його син, позивач ОСОБА_1 , отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). У 2020 році померла мати позивача ОСОБА_1 , яка за життя склала заповіт, у відповідності з яким все своє майно заповіла сину, позивачу ОСОБА_1 . Після її смерті позивач прийняв спадщину за заповітом, отримавши свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Яструбинської сільської ради Сумського району. Проте, при зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на житловий будинок та земельні ділянки загальною площею 0,67 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 , постановою нотаріуса від 22.03.2016 року йому було відмовлено, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним проживала його дружина ОСОБА_1 , на ім`я якої і був складений заповіт і в спадковій справі відсутня заява останньої про відмову у прийнятті спадщини протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини, а тому син померлого як спадкоємець за законом І черги спадкування до спадкування не закликається. Головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області на звернення позивача щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії надано відповідь, в якій зазначено про правомірність дій нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Блошенко В.І. У подальшому на звернення позивача до державної нотаріальної контори, йому було рекомендовано звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшло клопотання про проведення судового засідання по справі без участі позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Від Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, проти позовних вимог не заперечують та просять проводити розгляд справи за відсутності їх представника.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 9).

28 грудня 1995 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Яструбинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №87, у відповідності з яким все своє майно заповів своїй дружині ОСОБА_4 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12) та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право про право особистої власності на житловий будинок, виданого 18.04.1991 року Яструбинською сільською радою Сумського району належав житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 10) та на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №036223 належала земельна ділянка площею 0,67 га на території с. Яструбине Яструбинської сільської ради, в т.ч.: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,10 га, ведення особистого селянського господарства - 0,57га (а.с. 11).

Як вбачається з копії спадкової справи, відкритій до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за заявою позивача ОСОБА_4 , дружина померлого ОСОБА_4 10.02.2003 року звернулася до Сумської райдержнотконтори з заявою, в якій зазначила, що вона спадщину фактично прийняла шляхом сумісного проживання з померлим та як дружина має право на Ѕ частину в майні, придбаному з померлим чоловіком за період шлюбу, але цим правом скористатися не бажає і не має претензій, щоб свідоцтво про право на спадщину на все майно було видано ОСОБА_1 . 18.02.2003 року завідуючою Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області Хоменко О.В. на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай)що належала спадкодавцеві ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №018781 (а.с. 73-75).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 15) та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Як вбачається з копії спадкової справи №30/2020, відкритій до майна померлої ОСОБА_4 , нею за життя 22.03.2016 року був складений заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла сину ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, отримавши 19.11.2020 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Яструбинської сільської ради Сумського району (а.с. 39-64).

При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на житловий будинок та земельні ділянки загальною площею 0,67 га, надані для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 , постановою нотаріуса від 22.03.2016 року йому було відмовлено, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним проживала його дружина ОСОБА_4 , на ім`я якої і був складений заповіт і в спадковій справі відсутня заява останньої про відмову у прийнятті спадщини протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини, а тому син померлого ОСОБА_4 (спадкоємець за законом І черги спадкування), до спадкування не закликається (а.с. 18).

Головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області на звернення позивача ОСОБА_4 щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії надано відповідь за №С-21/05/09-44 від 13.04.2016 року, в якій зазначено про правомірність дій нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Блошенко В.І., що діє в порядку заміщення державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори та роз`яснено про право звернутися до суду з питань визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 19-20).

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Ст. 524 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 Цивільного кодексу УРСР).

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 Цивільного кодексу УРСР).

Відповідно до ст. ст. 527, 529, 530 ЦК УРСРС (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В свою чергу ст. 1216 Цивільного кодексу України, чинного з 01 січня 2004р. і на момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України).

Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщи-ни, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право в т.ч. продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У відповідності зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що згідно довідки КП «Сумське МБТІ» Сумської міської ради №437746 від 13.08.2021 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності за: ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.04.1991 року (а.с. 21).

Відповідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 23-25) та довідки про показники об`єкта нерухомого майна КП «Сумське МБТІ» Сумської міської ради № 438137 від 21.09.2021 року (а.с. 22) по АДРЕСА_1 розміщені:

житловий будинок цегляний літ. «А-1»загальною площею 67,6м2, житловою площею 44,7м2, до складу якого входить: тамбур площею 2,3м2; житлова площею 11,7м2, житлова площею 17,0м2, житлова площею 9,0 м2, житлова площею 7,0м2, ванна площею 3,6м2, коридор площею 3,3м2, кухня площею 13,7м2;

прибудова літ. «а»; прибудова літ. «а1»; тамбур літ.«а2»; погріб літ.«Б»; сарай літ. «Д»; сарай літ. «Е»; літня кухня літ. «М»; прибудова літ. «м»; комора літ. «М1»; гараж літ. «Л»; сарай літ. «Т»; навіс літ. «У»; погріб літ. «Р»; навіс літ. «Н»; вбиральня літ. «С»; колодязь літ. «К»; огорожа літ.«№1-4».

Таким чином, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 володів спадковим майном у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,57 га, що розташовані в с. Яструбине Яструбинської сільської ради, на законних підставах.

Враховуючи викладене та з урахуванням того, що позивач ОСОБА_4 прийняв спадщину як після смерті батька ОСОБА_3 , так і після смерті матері ОСОБА_4 , інші спадкоємці відсутні, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1296,1297 ЦК України та ст. ст. 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на розміщені по АДРЕСА_1 :

житловий будинок цегляний 1968 року побудови під літ. «А-1» загальною площею 67,6 м2, житловою площею 44,7 м2, до складу якого входить: тамбур площею 2,3 м2; житлова площею 11,7 м2, житлова площею 17,0 м2, житлова площею 9,0 м2, житлова площею 7,0 м2, ванна площею 3,6 м2, коридор площею 3,3 м2, кухня площею 13,7 м2;

прибудову цегляну 1968 року побудови під літ. «а»;

прибудову цегляну 1991 року побудови під літ. «а1»;

тамбур цегляний 1991 року побудови під літ. «а2»;

погріб цегляний 1969 року побудови під літ. «Б»;

сарай цегляний 1984 року побудови під літ. «Д»;

сарай цегляний 1991 року побудови під літ. «Е»;

літню кухню черепашник 1991 року побудови під літ. «М»;

прибудову цегляну 1991 року побудови під літ. «м»;

комору черепашник 1991 року побудови під літ. «М1»;

гараж цегляний 1991 року побудови під літ. «Л»;

сарай шлаковий 1991 року побудови під літ. «Т»;

навіс шиферний 1991 року побудови під літ. «У»;

погріб цегляний 1991 року побудови під літ. «Р»;

навіс шиферний 1991 року побудови під літ. «Н»;

вбиральню цегляну 1991 року побудови під літ. «С»;

колодязь під літ. «К»;

огорожа дерево, шифер, металева сітка в метал, з/бетон стовпах під літ. «№1-4»;

земельну ділянка площею 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, надану у приватну власність згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №036223;

земельну ділянка площею 0,57 га - для ведення особистого селянського господарства, надану у приватну власність згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №036223.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко