Справа № 353/854/18
Провадження № 2/353/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н. І.,

з участю секретаря судового засідання Гуцуляк Г.Я., Семаковської У.П.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Халуса М.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Грици І.Ю.,

представника відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області селищного голови Хамута В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про усунення перешкод користування частиною земельної ділянки та визнання рішень Обертинської селищної ради незаконними, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 13.08.2018 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Обертинської селищної ради, в якому просив визнати рішення Обертинської селищної ради від 28.07.2009 року № 126 незаконним і скасувати його; зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні частиною його земельної ділянки площею 50 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом перенесення новозбудованої огорожі на свою частину земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтував тим, що у ОСОБА_4 , яка проживала по АДРЕСА_1 , у користуванні на праві приватної власності були земельні ділянки площею 0,1364 га для індивідуального житлового та гаражного і даного будівництва за вищевказаною адресою, та площею 0,1428 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

15.12.2004 року ОСОБА_4 подарувала своїй доньці ОСОБА_5 будинковолодіння та земельні ділянки площею 0,1364 га для індивідуального житлового та гаражного і дачного будівництва по АДРЕСА_1 , та площею 0,1428 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 15.12.2004 року.

13.08.2009 року ОСОБА_5 продала йому - ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,1364 га для індивідуального жилового та гаражного і дачного будівництва (кадастровий номер :04:007:0001) по АДРЕСА_1 та площею 0,1428 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :03:002:0001) по АДРЕСА_1 .

Його будинковолодіння та земельна ділянка межує із земельною ділянкою та будинковолодінням по АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_2 .

В другій половині 2016 року відповідач ОСОБА_2 знищив межові знаки між їхніми земельними ділянками, вирубав дерева бузку, зруйнував свою стару огорожу, яка була між їхніми ділянками, і без його згоди самоуправно переніс свою нову огорожу на частину його земельної ділянки шириною 60-80 см., площею приблизно 50 кв.м.

Починаючи з серпня 2016 року він неодноразово звертався до селищного голови с. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області стосовно допущених порушень земельного законодавства відповідачем. Працівниками Обертинської селищної ради та особисто селищним головою Хамутом В.Б. неодноразово вказувалося відповідачу про порушення ним земельного законодавства та сусідських відносин між ними, на що він не реагував і в кінцевому результаті побудував нову огорожу на його частині земельної ділянки. Даний факт підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 12.05.2017 року та довідкою Обертинської селищної ради від 30.07.2018 року про те, що відповідачем проведено самозахват його земельної ділянки площею близько 50 кв.м. Також по цьому питанню він усно звертався до працівників Тлумацького ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Вважає, що дії ОСОБА_2 є назаконними, такими, що порушують його приватні земельні права, оскільки відповідачем самоуправно без його згоди захоплено близько 50 кв.м. його земельної ділянки та облаштовано на ній нову огорожу.

Як йому стало відомо, відповідач на час облаштування огорожі на його частині земельної ділянки, яка йому належить на праві приватної власності, не приватизував свою земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що межує з його земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , яка була раніше приватизована ОСОБА_5 та була продана йому разом з будинковолодінням, яке знаходиться на ній.

14.12.2009 року Обертинською селищною радою ОСОБА_2 була затверджена технічна документація щодо приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка межує з його земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , і була раніше приватизована та належить йому на праві приватної власності з 13.08.2009 року.

На початку серпня 2018 року йому стало відомо, що приватизацію земельної ділянки відповідач здійснив на підставі рішення Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року. Вказує, що наведене рішення було прийняте незаконно, так як ОСОБА_5 (попередній власник земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) проживала в м. Тлумач Івано-Франківської області, часто приїжджала в будинковолодіння, однак її ніхто не ставив до відома про приватизацію земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 та не погоджував з нею меж земельної ділянки відповідача. Аналогічно таких пропозицій не було йому, хоча він з 13.08.2009 року був власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Тому, вважає, що рішення Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року є незаконним і підлягає до скасування.

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Мануляка Ю.В. від 28.08.2018 року було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження (Том 1 а.с. 38-39).

20.09.2018 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву (Том 1 а.с. 46-49), разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу та відповідачу Обертинській селищній раді (Том 1 а.с. 72, 75), в якому він позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення у повному обсязі за їх необгрунтованістю. Зазначив, що позивач вказує, що він переніс нову огорожу на частину його земельної ділянки широною 60-80 см, площею приблизно 50 кв.м. На підтвердження цієї обставини позивач покликається на його неодноразові звернення до селищного голови, акт обстеження земельної ділянки від 12.05.2017 року і довідку від 30.07.2018 року про те, що ним вчинено самозахват земельної ділянки позивача площею близько 50 кв.м. Порядок вирішення земельних спорів органом місцевого самоврядування встановлений ст.ст. 158-161 ЗК України. Як свідчать долучені до позовної заяви матеріали, розгляд і вирішення земельного спору фактично не відбулося. Як видно із зазначеного акта від 12.05.2017 року, його не повідомляли про здійснення будь-якого обстеження земельної ділянки (як позивача, так і його) у зв`язку із розглядом земельного спору щодо меж ділянок, розгляд звернень позивача у зв`язку із земельним спором, як і не дали йому можливості скористатися правами, які передбачені ст. 160 ЗК України. Крім того, як свідчать матеріали справи жодного рішення за результатами розгляду земельних спорів щодо суміжних ділянок не приймалося і йому не вручалося. Також, у жодному документі не зазначено, які фактичні дані, документи, докази, тощо бралися до уваги селищною радою при складанні акту і довідки та на підставі чого зроблено висновок про самозахват і будівництво огорожі на земельній ділянці ОСОБА_1 . Вказане створює обгрунтований сумнів у достовірності даних, вказаних у акті від 12.05.2017 року, довідці від 30.01.2018 року та у самому факті проведення будь-якого обстеження. Крім того, у позовній заяві позивач вкзує, що за вказаними фактами звертався до поліції, однак відповідних документів на підтвердження цього не надав.

Натомість, будівництво огорожі проведене повністю у межах його земельної ділянки, відповідно до межових знаків та технічної документації із землеустрою щодо земельно-кадастрової інвентаризації та виготовлення документів, що засвідчують його право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_2 та в урочищі «Коломийський горб» в с. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Про розташування огорожі на його земельній ділянці свідчить і той факт, що розміри фактичного використання земельної ділянки не змінювалися щонайменше з 1969 року, що підтверджується документацією про надання земельної ділянки для спорудження сараю біля індивідуального жилого будинку, у якій міститься план земельної ділянки, її межі, розміри будівель, споруд, відстань до меж ділянки.

Позивач зазначає, що оскільки його не повідомили про прийняття Обертинською селищною радою рішення № 126 від 28.07.2009 року про затвердження узгоджувального акту від 24.07.2009 року, воно є незаконним і підлягає скасуванню. Зазначив, що на момент складання узгоджувальног акту власником земельної ділянки була ОСОБА_5 , а складений він без її участі, у зв`язку з тим, що вона не проживалаза адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, до позовної заяви долучено акт встановлення і погодження меж земельної ділнки ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , у якому міститься його підпис, проте позивачем не додано додатків до нього, а саме абрису встановлених меж і карточки закладки межових знаків. Нагалосив на тому, що межі земельної ділянки не змінювалися ніколи. Таким чином, межа між його земельною ділянкою та земельною ділянкою позивача встановлена ще з попереднім власником, з якою зобов`язаний був бути ознайомлений позивач, ця межа пізніше не переносилася.

Більше того, рішення відповідача Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року про затвердження узгоджувального акту від 24.07.2009 року є актом індивідуальної дії, який не створює прав та обов`язків для позивача, скасування цього рішення не здатне захистити ніяких прав чи інтересів позивача, а отже така вимога не підлягає до задоволення. В вою чергу, вимога про скасування вищевказаного рішення подана з порушенням загального строку позовної давності, а тому до цієї вимоги, відповідно до стст. 257, 261, 267 ЦК України має бути застосована позовна давність та у її задоволенні відмовлено.

В судовому засіданні 26.09.2018 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив (Том 1 а.с. 81), разом з підтвердженням про направлення його копії відповідачам (Том 1 а.с. 79, 80), в якому він вказав, що вказані у відзиві доводи та обставини не спростовують його обгрунтовних позовних вимог.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2018 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задовольнити. Перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи розпочато зі стадії відкриття провадження у справі та призначено у даній справі підготовче засідання (Том 1 а.с. 90-91).

23.10.2018 року позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (Том 1 а.с. 100-102), в якій збільшив позовні вимоги та просив визнати незаконним та скасувати рішення Обертинської селищної ради від 14.12.2009 року в частині видачі ОСОБА_2 державного акту на землю та державного акту на право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , серії ЯК № 998336 від 19.08.2010 року. Вказав, що в процесі підготовчого засіданні по даній справі він дізнався, що земельна ділянка ОСОБА_2 , яка знаходиться по АДРЕСА_2 , яка межує з його земельною ділянкою, була останнім приватизована, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 998336 від 19.08.2010 року. Державний акт на право власності на землю ОСОБА_2 , зареєстрований 19.08.2010 року, видано на підставі рішення сесії Обертиниської селищної ради від 14.12.2009 року. Вважає, що зазначене рішеня є незаконним і підлягає до скасування.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 задоволено. Залучено ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору (Том 1 а.с. 153-154).

20.11.2018 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшли пояснення (Том 1 а.с. 170-173), разом з підтвердженням про направлення їх копії позивачу та відповідачам (Том 1 а.с. 175, 178, 181), в якому вона просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Свою позицію обґрунтувала тим, що вона повністю підтримує позицію ОСОБА_2 , оскільки розгляд і вирішення цього судового спору може прямо вплинути на обсяг її прав і обов`язків, як співвласника майна, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, що веде спільне господарство. Вказала, що будівництво огорожі проведене повністю у межах земельної ділянки, відповідно до межових знаків та технічної документації із землеустрою щодо земельно-кадастрової інвентаризації та виготовлення документів, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_2 , урочище «Коломийський горб» в с. Обертин Тлумацького району (на даний час Івано-Франківського району) Івано-Франківської області, виготовленої ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру».

Про розташування огорожі на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 свідчить і той факт, що розміри фактичного використання земельної ділянки не змінювалися щонайменше з 1969 року що підтверджується документацією про надання земельної ділянки для спорудження сараю біля індивідуального жилого будинку, у якій міститься план земельної ділянки, її межі, розміри будівель, споруд, відстань до меж ділянки.

Позивач зазначає, що оскільки його не повідомили про прийняття Обертинською селищною радою рішення № 126 від 28.07.2009 року про затвердження узгоджувального акту від 24.07.2009 року, воно є незаконним і підлягає скасуванню. Зазначила, що на той момент позивач не був власником земельної ділянки, ОСОБА_5 попередній власник не проживалаза адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час.

Рішення відповідача Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року про затвердження узгоджувального акту від 24.07.2009 року є актом індивідуальної дії, який не створює прав та обов`язків для позивача, скасування цього рішення не здатне захистити ніяких прав чи інтересів позивача, а отже така вимога не підлягає до задоволення. Сама по собі відсутність погодження меж земельної ділянки не є підставою для відмови у погодженні документації з землеустрою, а відсутність одного чи декількох погоджень документації з землеустрою не є підставою для скасування судом рішення про передачу земельної ділянки. Вимоги позивача про скасуваня рішення Обертинської селищної ради від 14.12.2009 року про видачу ОСОБА_2 державних актів призведуть до протиправного позбавлення його права власності.

Крім того, вимога про скасування рішення Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року та рішення Обертинської селищної ради від 14.12.2009 року подані з порушенням загального строку позовної давності, а тому до цих вимог, відповідно до ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України має бути застосована позовна давність та у її задоволенні відмовлено.

11.12.2018 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заперечення на пояснення третьої особи ОСОБА_3 (Том 1 а.с. 188), в яких вказав, що посилання ОСОБА_3 , що позивач на момент складання узгоджувального акту не був власником земельної ділянки, а ОСОБА_5 попередній власник, не проживала за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час, є голослівним та нічим не підтвердженим, так як ОСОБА_5 проживала на території Тлумацького району Івано-Франківської області і періодично приїжджала в господарство по АДРЕСА_1 . Посилання третьої особи не те, що рішення відповідача Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року про затвердження узгоджувального акту від 24.07.2009 року є актом індивідуальної дії, який не створює прав та обов`язків для позивача, скасування цього рішення не здатне захистити ніяких прав чи інтересів позивача, а отже така вимога не підлягає до задоволення, є нічим не обґрунтованим і підтверджує той факт, що воно було прийняте незаконно і порушує його земельні права та надало ОСОБА_2 можливість незаконно приватизувати земельну ділянку. Вказане в поясненні третьою особою те, що вимоги про скасування рішення Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року та рішення Обертинської селищної ради від 14.12.2009 року подані з порушенням загального строку позовної давності, а тому до цих вимог, відповідно до ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України має бути застосована позовна давність та у її задоволенні відмовлено, є надуманим, оскільки ним у позовній заяві зазначені вимоги щодо продовження процесуальних строків для вирішення цих вимог і вказані обґрунтовані та законні підстави на це.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2018 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті (Том 1 а.с. 215).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено. Призначено у даній справі земельно-технічну експертизу повторну, проведення якої доручено Київському науково дослідному інституту судових експертиз, а саме: Івано Франківському відділенню Київського науково дослідного інституту судової експертизи, що знаходиться за адресою вул. Ак.Сахарова, 23А, м. Івано-Франківськ, керівник Лишак Олександр Антонович. На час проведення експертизи зупинено провадження у цій справі (Том 2 а.с. 126-128).

Відповідно до наказу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року № 16-19 «Про відрахування зі штату суду ОСОБА_7 », суддю Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Мануляка Ю.В. відраховано зі штату Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з 18.07.2019 року, як такого, в якого закінчився строк відрядження як тимчасового переведення до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на шість місяців для здійснення правосуддя у межах загального річного строку.

10.09.2019 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшов висновок експертів за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 475/1520-1523/19-28 від 30.08.2019 року за підписом судового експерта Клебана Н.М. (Том 3 а.с. 1-18) разом з матеріалами цивільної справи № 353/854/18 за вищевказаним позовом.

Розпорядженням керівника апарату Тлумацького районного суду Івано-Франківської області № 170-19 від 10.09.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл вищевказаної цивільної справи (Том 3 а.с. 21-22).

10.09.2019 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану цивільну справу передано для розгляду судді Лущак Н.І. (Том 3 а.с. 23).

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 13.09.2019 року справу за даним позовом прийнято до свого провадження та для вирішення питання про відновлення провадження та подальший розгляд цивільної справи призначено підготовче судове засідання (Том 3 а.с. 24-25).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2019 року провадження у даній справі поновлено (Том 3 а.с. 58-59).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2020 року клопотання представника відповідача адвоката Грици І.Ю. задоволено. Призначено по справі за даним позовом додаткову земельно - технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Клебану Н.М., провадження у даній справі зупинено на час проведення експертизи (Том 3 а.с. 120-123).

18.01.2021 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшов висновок експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 776/3065/20-28 від 06.01.2021 року за підписом судового експерта Клебана Н.М. (Том 3 а.с. 164-175) разом з матеріалами цивільної справи № 353/854/18 за вищевказаним позовом.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.02.2021 року провадження у даній справі поновлено (Том 3 а.с. 192).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Халуса М.М. задоволено. Викликано для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 . Залучено до участі у справі за даним позовом, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спору: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, яке знаходиться за адресою: вул. Академіка Сахарова, 34, м. Івано-Франківськ, 76014 (Том 3 а.с. 207-208).

15.04.2021 року від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на аресу суду надійшли пояснення (Том 3 а.с. 216-218).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі за даним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті (Том 3 а.с. 225).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.08.2021 року замінено у справі за даним позовом, правонаступника відповідача - Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області Обертинську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Роз`яснено Обертинській селищній раді Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що у відповідності до ч. 2 ст. 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу його як правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Продовжено судовий розгляд по справі (Том 4 а.с. 35).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Халус М.М. позов, при збільшеному розмірі позовних вимог, підтримали з підстав зазначених в позовній заяві, заяві про збільшення розміру позовних вимог, відповіді на відзив та запереченнях на пояснення третьої особи, просили його задовольнити. Додатково представник позивача пояснив, що відповідач ОСОБА_2 починаючи з 2016 року знищив всі межові знаки і без жодних дозвільних документів почав зводити огорожу між своїм господарством та господарством позивача. Голова Обертинської селищної ради неодноразово робив зауваження відповідачу ОСОБА_2 , однак він на них не реагував. У позивача є фотографії, на яких чітко видно, що фундамент для огорожі ОСОБА_2 зводить на його частині земельної ділянки. Зазначив, що попередній власник земельної ділянки ОСОБА_4 перша приватизувала земельну ділянку по АДРЕСА_1 і вже приватизовану земельну ділянку подарувала своїй дочці ОСОБА_5 . Однак, фірма «Азимут», яка виготовляла технічну документацію на земельну ділянку, виготовила її з порушенням координат. Згодом дану земельну ділянку придбав позивач ОСОБА_1 , тому ані ОСОБА_5 , ані позивач ОСОБА_1 не могли знати, що фактичні межі їхньої земельної ділянки не відповідають правовстановлюючим документам, нормативно правовим актам з питань землеустрою та землекористування. Відповідач ОСОБА_2 , як сусід, погодив межі земельної ділянки ОСОБА_5 , підписавши акт від 23.02.2004 року. Відповідач ОСОБА_2 також придбав земельну ділянку по АДРЕСА_2 , і у 2009 році сам проводив приватизацію земельної ділянки. Вказав, що при виготовленні технічної документації на землю відповідач ввів в оману депутатів Обертинської селищної ради, сказавши, що позивач ОСОБА_1 перебуває за кордоном, тому немає можливості узгодити межі земельної ділянки з сусідами по АДРЕСА_1 . Обертинською селищною радою ОСОБА_2 була затверджена технічна документація щодо приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка межує з земельною ділянкою позивача без його згоди та згоди попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_5 . Отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідач ОСОБА_2 порушив існуючі межі між земельними ділянками позивача та відповідача при зведенні нової огорожі, не дивлячись на те, що були приписи Обертинської селищної ради про те, щоб відповідач ОСОБА_2 припинив зведення нової огорожі. А вирішити це питання в добровільному порядку останній не бажав. Додатковою експертизою встановлено, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 , крім того, обидві земельні ділянки на Публічно кадастровій карті України містять помилки в геометрії, тобто полилки в координатах їх розміщення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Грица І.Ю, позов не визнав, з підстав зазначених у відзиві на позов, просив відмовити в його задоволені. Вказав, що відповідач ОСОБА_2 не міг знищити межові знаки, оскільки їх ніколи не було, а огорожа ним була встановлена належним чином на межі земельних ділянок позивача та відповідача, якими по факту вони користувалися та відповідно до наявної документації на земельну ділянку. Жодних доказів, які б це спростовували позивачем не надано. Свідки не можуть ніяким чином вказувати на те, чи були перенесені межі земельної ділянки, оскільки вони не мають жодних знань у земельних питаннях, тому їхні покази не можуть бути належними та достовірними доказами. Висновок судового експерта Лещишина В.В. складений неправильно, оскільки він на місце розташування земельних ділянок не виїжджав, а зробив висновки на які посилався позивач. Його висновок про те, що ОСОБА_2 переніс огорожу на земельну ділянку ОСОБА_1 , не відповідає дійсності. Долучений до матеріалів справи висновок експерта ОСОБА_9 зроблений по іншому, експерт був на місці розташування земельних ділянок, у висновку чітко вказано, що межі земельних ділянок ОСОБА_2 відповідають фактичним межам і конфігурації земельних ділянок, які зазначені в технічній документації із землеустрою. Позивач ОСОБА_1 на час погодження меж земельної ділянки відповідача, не був власником земельної ділянки, тому узгоджувальний акт з ним не підписувався. Всі висновки, які містяться в матеріалах справи, не мають чітких відповідей, які б підтверджували, що ОСОБА_2 дійсно переніс огорожу на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого його земельна ділянка збільшилася. Висновок додаткової земельно-технічної експертизи про те, що земельна ділянка відповідача знаходиться в неправильних координатах, не відповідає дійсності. Дана земельна ділянка згідно Публічно кадастрової карти України знаходиться із позначкою помилки в геометрії, оскільки, як зазначив сам експерт ОСОБА_10 , земельні ділянки позивача і відповідача накладаються одна на одну. Вказав, що розміщення земельної ділянки відповідача ніяким чином не змінювалося і завжди знаходилося в одному положенні, в той час як технічна документація на земельну ділянку позивача складної ламаної форми, не відповідає дійсності та земельному законодавству. У Обертинської селищної ради не було жодних підстав для відмови у затвердженні технічної документації на земельну ділянку відповідача, тому немає підстав для скасування оскаржуваних рішень Обертинської селищної ради.

В судовому засіданні представник відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області селищний голова Хамут В.Б. позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. Вказав, що при погодженні меж земельної ділянки відповідач ОСОБА_2 ввів в оману депутатів селищної ради, вказвши, що неможе знайти власника сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_1 і немає можливості погодити з ними межі земельної ділянки, тому земельна комісія погодилася затвердити технічну документацію на земельні ділянки ОСОБА_2 по існуючих межах, про що склала відповідний акт. Після чого він був затверджений на засіданні сесії Обертинської селищної ради. Згодом відповідач ОСОБА_2 демонтував стару огорожу та встановив нову, змістивши її на сторону позивача. Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до Обертинської селищної ради та просив посприяти у вирішенні даного питання. Він особисто виїжджав на місце розташування земельних ділянок та просив відповідача ОСОБА_2 не порушувати межі. Однак, відповідач вказував на те, що у нього є відповідна технічна документація, відповідно до якої земельна комісія погодила межі його земельної ділянки і він кладе огорожу відповідно до неї. Він попереджав відповідача, що якщо позивач ОСОБА_1 з даного приводу звернеться в суд з позовом, то він визнає його в суді. Позивач ОСОБА_1 добросовісно користується належною йому земельною ділянкою. Зазначив, що у випадку задоволення судом позову, Обертинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області виправить ситуацію, що склалася, оскільки він визнає, що при затвердити технічної документації на земельні ділянки ОСОБА_2 було неправильно визначено межі даних земельних ділянок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона була колишнім власником домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка була нею приватизована. Дане майно їй подарувала мати ОСОБА_4 . Житловий будинок був побудований у п`ятдесятих роках. Власники господарства по сусідству мінялися, однак ніхто з них не порушував межі між господарствами. ОСОБА_2 , ставши власником господарства по АДРЕСА_2 , почав порушувати межі, заходячи на її частину земельної ділянки. Її покійна матір мала постійні конфлікти з відповідачем з цього приводу, він вирубав плодові дерева та поклав бетонні стовпи. 13.08.2009 року вона продала домоволодіння разом і земельною ділянкою ОСОБА_1 . Ствердила, що ОСОБА_2 знищив стару огорожу, змонтував нову огорожу на земельній ділянці позивача ОСОБА_1 , захопивши до 1 метра земельної ділянки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він живе з народження по АДРЕСА_1 і є сусідом позивача і відповідача. Приблизно три роки тому він прийшов до ОСОБА_1 та побачив, що відповідач ОСОБА_2 розібрав стару огорожу, вирубав кущі бузку, які були на стороні позивача, та монтує бетонні стовпчики для нової огорожі на земельній ділянці ОСОБА_1 , захопивши приблизно 1м. ділянки. Вказав, що між господарствами позивача та відповідача були межі, які ніхто не порушував протягом тривалого часу.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 суду пояснив, що згідно його дослідження та згідно правовстановлюючих документів земельні ділянки ОСОБА_2 накладаються на земельну ділянку ОСОБА_1 , оскільки документація на земельну ділянку ОСОБА_1 була сформована швидше і право власності на неї зареєстровано також швидше. У додатковій земельно-технічній експертизі ним було зроблено висновок про те, що станом на 2020 рік обидві земельні ділянки, як позивача, так і відповідача, місять помилки у геометрії згідно Публічної кадастрової карти України. Земельна ділянка ОСОБА_1 не відповідає документації на цю земельну ділянку, тобто правовстановлюючим документам, нормативно правовим актам з питань землеустрою та землекористування, дані помилки могли бути допущені при виготовленні земельно-технічної документації, або відповідальним працівником при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру було допущено помилки у геометрії земельної ділянки. Фактичні межі використання земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідають правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам землеустрою. На Публічну кадастрову карту України заноситься повністю вся інформаці, яка міститься у документах із землеустрою, саме людина яка розробила цю документацію могла допустити помилку. Це і могло бути причиною того, що земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні за змістом положення закріплено у статті 319 ЦК України. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, але здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 014041 від 13.08.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 16, виданого на підставі рішення виконкому Обертинської селищної ради № 122 від 20.06.2003 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1364 га, кадастровий номер :04:007:0001, розташована по АДРЕСА_1 , призначена для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва ( Том 1 а.с. 7). Також, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 014040 від 13.08.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15, виданого на підставі рішення виконкому Обертинської селищної ради № 122 від 20.06.2003 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1428 га, кадастровий номер :03:002:0001, розташована по АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства (Том 1 а.с. 8).

Актом встановлення і погодження меж земельної ділянки громадянці ОСОБА_5 від 23.02.2004 року (Том 1 а.с. 10), комісією у складі: голови сільської ради В.Хамута, землевпорядника Я.Білокучмяка, виконавця робіт Я.Мосяка в присутності землекористувача і представників суміжних землекористувань, в тому числі ОСОБА_2 (відповідач), в межах, проведено встановлення і узгодження межі земельної ділянки громадянці ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування від 15.12.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2148, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 житловий дерев`яний будинок, житловою площею 42,1 кв.м., загальною площею 64,7 кв.м., зазначений в плані літерою «а», сараї «Б, В, Г», вбиральню «Д», огорожі «№1-2», земельну ділянку розміром 0,1364 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка знаходиться на АДРЕСА_1 , та земельну ділянку розміром 0,1428 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_3 (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (Том 1 а.с. 9).

23.02.2005 року ОСОБА_5 звернулася із заявою-договором № 26/5 до директора ПП «Азимут» Р.Решітника, в якій просила виготовити технічну документацію для видачі державного акту на право власності на земельні ділянки, які розміщені в с. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області (Том 2 а.с. 152). Після чого ПП «Азимут» було складено технічний звіт по переоформленню державного акту на право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 в с. Обертин Обертинської селищної ради Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франкіської області державний акт № ЯД 877320, ЯД 877321 (Том 2 а.с. 149-164).

На підставі договору дарування № 2148 від 15.12.2004 року, ОСОБА_5 02.07.2007 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 877320 площею 0,1364 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 (Том 1 а.с. 11).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.08.2009 року ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_1 (позивач) в цілому житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, та в цілому земельну ділянку площею 0,1364 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 , і в цілому земельну ділянку площею 0,1428 га призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в урочищі «Жуківська дорога» в с. Обертин Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (Том 1 а.с. 12). Дані відомості також підтверджуються витягом з Державного реєстру правочинів № 7608339 від 13.08.2009 року (а.с. 13). На підставі наведеного договору купівлі-продажу від 13.08.2009 року приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Вациком В.М. у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 877320 від 02.07.2007 року зроблену відповідну відмітку щодо переходу права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 (позивач) (Том 1 а.с. 11).

Рішенням сімнадцятої сесії Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 20.05.2008 року «Про надання дозволу на оформлення технічної документації по приватизаії земельних ділянок гром. ОСОБА_2 » (Том 2 а.с. 193) надано дозвіл ОСОБА_2 (відповідач) на оформлення технічної документаці по приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4702 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 ; для ведення особистого селянського господарства площею 0,3202 га, яка складється із земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0202 га ріллі, що знаходиться по АДРЕСА_2 , та земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,30 га ріллі, що знаходиться в урочищі «Коломийський горб» в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області.

25.03.2009 року ОСОБА_2 (відповідач) звернувся до директора ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру В. Керкера із заявою щодо виконання комплексу робіт з виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки для: будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,1500 га; особистого селянського господарства 0,3202 га по АДРЕСА_2 , в урочищі «Коломийський горб» в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області (Том 2 а.с. 191).

24.07.2009 року було складено узгоджувальний акт, в якому комісією в складі селищного голови В.Хамута, голови постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин та розвитку сільського господарства В.Півторака, членів постійної комісії з питань земельних відносин та розвитку сільського господарства М.Гудими, М.Юрчака, спеціаліста землевпорядника селищної ради Я.Білокучмяка в присутності заявника громадянина ОСОБА_2 (відповідач), ознайомившись із матеріалами геодезичної зйомки, зробленої геодезистом Івано-Франківського підприємства «Карпатгеодезія» по фактичному землекористуванні, погоджено технічну документацію громадянину ОСОБА_2 , із сторони гр. ОСОБА_5 , так як вона продала житловий будинок і не проживає на території селищної ради, а новий власник ще не оформив права власності на майно. Погодила встановлені межі із сторони громадянки ОСОБА_11 , так як вона і її чоловік перебувають за межами України (Том 1 а.с. 29).

Рішенням двадцять п`ятої сесії п`ятого демократичного скликання Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 126 від 28.07.2009 року «Про затвердження узгоджувального акту по встановленню меж між ОСОБА_2 та сусідами» вирішено затвердити узгожуджувальний акт по встановленню меж між ОСОБА_2 та сусідами від 24.07.2009 року (Том 1 а.с. 28).

Після виготовлення вищевказаної технічної документації ОСОБА_2 (відповідач) звернувся до Обертинської селищної ради і рішенням двадцять восьмої сесії п`ятого демократичного скликання Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 14.12.2009 року «Про передачу земельних ділянок у власність гром. ОСОБА_2 » затверджено технічну документацію та уточнені площі земельних ділянок гром. ОСОБА_2 , які визначились в процесі інвентаризації. Передано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки загальною площею 0,2965 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споуд, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,15 га: з них житлова забудова 0,0549 га, рілля 0,0951 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,1465 га, в т.ч. земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0270 га рілля, що знаходиться по АДРЕСА_2 , земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1195 га рілля, яка знаходиться в урочищі «Коломийський горб» в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області (Том 1 а.с. 66).

На підставі вищевказаного рішення Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 14.12.2009 року спеціалістом ДП «Карпатського підприємства геодезії, картографії та кадастру» Шевців В., в присутності землевпорядника Обертинської селищної ради Білокучмяка П., землекористувача ОСОБА_2 , було проведено обміри земельної ділянки,розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено межові знаки, якими закріплена земельна ділянка у кількості 7 штук, про що складено акт встановлення та узгодженя зовнішніх меж земельної ділянки в натрі (Том 2 а.с. 38). Як вбачається із вказаного акту, при встановленняі та узгодженні зовнішніх меж земельної ділянки відповідача в натурі ОСОБА_5 була відсутня, тобто межі земельної ділянки відповідача з нею не погоджувалися.

19.08.2010 року на підставі рішення двадцять восьмої сесії п`ятого демократичного скликання Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 14.12.2009 року ОСОБА_2 було видано: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 998336 на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :04:007:0004, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 59 (Том 1 а.с. 50-51); державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 998337 на земельну ділянку площею 0,0270 га, кадастровий номер :04:007:0005, для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 60 (Том 1 а.с. 52-53).

26.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до селищного голови Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Хамута В.Б. із заявами (Том 1 а.с. 14, 15), в яких просив вжити заходів для припинення захоплення його земельної ділянки суміжником ОСОБА_2 (відповідач), яка відбувається шляхом демонтажу старої та монтажу нової огорожі, яка розмежовує його земельну ділянку із земельною ділянкою сусіда ОСОБА_2 , та вирубкою кущів бузку. Також просив відрядити земельну комісію для відновлення межових знаків між ним та сусідом ОСОБА_2 , які були демонтовані ним 25-26 серпня 2016 року.

Повторно 29.08.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до селищного голови Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Хамута В.Б. із заявами (Том 1 а.с. 16, 17), в яких просив вжити заходів щодо демонтажу металевих стовпів висотою 1,95 м. діаметром 80 мм, які залиті бетоном на 55-65 см на його частині земельної ділянки в кількості 12 штук, які встановлені 26.08.2016 року ОСОБА_2 в результаті захоплення його земельної ділянки. В результаті таких дій ОСОБА_2 знищено шляхом викорчовування 4 кущі бузку звичайного віком понад 30 років, знищено грядку із насадженнями топінамбуру площею 1,2 кв.м., розбито поїлку для курей та переміщено клітку для утримання курей. Просив направти комісію для фіксування викладених фактів. Також, просив видати довідку про те, чи вилучалася з його користування земельна ділянка площею 0,1364 га кадастровий номер :04:007:0001 повністю або частково, якщо так, то вказати на якій підставі і чому його як власника про це не повідомлено.

Відповідно до повідомлення Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 351/02-33 від 31.08.2016 року, на розгляд заяв ОСОБА_1 (позивач) 31.08.2021 року на місце винекнення спору виїжджав селищний голова ОСОБА_12 та радник голови з земельних питань Олеся Постернак, оскільки земельна комісія на дане зверення не реагувала. При виїзді було встановлено, що земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у власності останніх, які мають на них підтверджуючі документи, а саме державні акти на право власності на земельні ділянки. ОСОБА_2 було рекомендовано припинити роботи по встановленню нової та демонтажу старої огорожі до вирішення питання в судовому порядку. ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного конфлікту (Том 1 а.с. 24).

Згідно довідки Обертинської селищної ради Тлумацького райоу Івано-Франківської області № 364/02-33 від 07.09.2016 року податок на земельну ділянку площею 0,1364 га для обслуговування житлового будинку сплачений в повному обсязі та видано квитанцію про оплату (Том 1 а.с. 23).

У заяві від 05.09.2016 року позивач ОСОБА_1 повідомив селищного голову Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Хамута В.Б. про те, що після його прибуття на місце конфлікту і усної вимоги припинити будівельні роботи до вирішення спору в судовому порядку, а також після вручення відповіді на його звернення, будівельні роботи ( ОСОБА_2 ) не припинились і доведені до завершення ( Том 1 а.с. 18).

30.08.2016 року позивач ОСОБА_1 вкотре звернувся до селищного голови Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Хамута В.Б. із заявою, в якій просив припинити ведення будівельних робіт на спірній території до вияснення ситуації (Том 1 а.с. 19).

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 12.05.2017 року було проведено обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 (Том 1 а.с. 25) та складено акт обстеження земельної ділянки від 12.05.2017 року (Том 1 а.с. 26), відповідно до якого комісією в складі: заступника голови районної ради Гнатюка В.В., начальника відділу житлового комунального господарства, інфраструктури та будівництва ОСОБА_13 , селищного голови Хамута В.Б., голови постійної комісії з земельних питань Гринишина І.М., заступника голови постійної комісії з земельних питань Дибача Ю.І., секретаря постійної комісії з земельних питань Фариня В.С., радника голови з земельних питань Постернак О.Р. проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у межах населеного пункту с. Обертин, площею 0,1364 га кадастровий номер :04:007:0001, та встановлено що суміжником ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 на протязі 2016 року встановлено новий паркан на земельній ділянці ОСОБА_1 , складено план-схему земельної ділянки (Том 1 а.с. 26).

Згідно довідки Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 908/02-31 від 30.07.2018 року, згідно акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 від 12.05.2017 року орієнтовна площа самозахвату земельної ділянки ОСОБА_1 суміжником ОСОБА_2 становить близько 50 кв.м. (Том 1 а.с. 27).

Відповідно висновку експертного земельно-технічного дослідження № 18105, складеного 20.10.2018 року судовим експертом Лещишини В.В. за адвокатським запитом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 (Том 1 а.с. 104-110), земельна ділянка кадастровий номер :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 , зареєстрована в базі даних Державного кадастру не в місці фактичного розташування, значно зміщена, з іншою конфігурацією та невірно визначеною площею. Технічний звіт по переоформленню державного Акта на право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 (попередній власник земельної ділянки позивача) виготовлений у 2005 році ПП «Азимут» з значними технічними помилками в геодезичних промірах і підрахунках, в результаті чого невірно внесений в базу даних Державного кадастру. Виготовлена 2009 року ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» технічна документація із землеустрою щодо земельно-кадастрової інвентаризації та виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянину ОСОБА_2 (відповідач), які знаходяться по АДРЕСА_2 » «а», урочище «Коломийський гороб» в с. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порушення нормативних вимог, вноситься до Державного кадастру з межами прокладеними не по існуючих на той час межових знаках (зі сторони земельної ділянки по АДРЕСА_1 на 0,70-0,80 метра за огорожею), непогодженими із суміжниками межами, з накладенням на існуючу земельну ділянку. Через певний час власник земельної ділянки по АДРЕСА_2 переносить огорожу на встановлену технічою документацією на виготовлення державного акту, на невідому суміжникам межу, чим змінює межі, конфігурацію та площу їх земельної ділянки. Фактичні межі, конфігурація та площа земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідає межам, конфігурації та площі, які зазначені в технічній документації із землеустрою.

Перенесенням огорожі ОСОБА_2 (відповідач) зменшив земельну ділянку ОСОБА_1 (позивач) на 0,0023 га (23,10 кв.м), змінив розташування її меж та конфігурацію. Проведення вимірів з-за огорожі не сприяли їх точності, тому експерт вважає за можливе існування похибки в вимірюваннях, що при виготовленні технічної документації на новий, чи виправлений Державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 має бути виправленою.

Площа земельної ділянки самоуправно захоплена ОСОБА_2 (відповідач) зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 (позивач) при перенесенні огорожі становить 0,0023 га (23.10 кв.м.).

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 005/02-19, складеної 04.02.2019 року судовим експертом Максимчиним А.Д. за заявою від 16.11.2018 року ОСОБА_2 (відповідач) (Том 2 а.с. 19-24), при обстеженні земельних ділянок які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та після надання План (схеми) земельних ділянок, яка виконана ТОВ «Гектар ІФ» 2019 року, було встановлено, що межі земельних ділянок ОСОБА_2 (відповідач) відповідають фактичним межам і конфігурації земельних ділянок, площею 0,15 га, кадастровий номер :04:007:0004 та площею 0,027 га, кадастровий номер :04:007:0005, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , межам, які зазначені в технічній документації із землеустрою, правовстановлюючим документам на ці земельні ділянки, та проходять: зі строни АДРЕСА_2 довжиною 18.10 м. по металевій огорожі; зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 (позивач) довжинами 4.84 м. та 24.86 м. по шиферній огорожі, довжинами 57.69 м. та 17.42 м по шиферній огорожі та по умовній лінії по городу; зі сторони земельної ділянки ОСОБА_15 довжиною 15.99 м по умовній лінії по городу; зі сторони земельної ділянки ОСОБА_16 довжинами 16.35 м. та 60.15 м. по металевій огорожі (сітка), довжинами 21.43 м., 11.54 м. та 4.54 м. по шиферній огорожі. Фактичне розташування будівель і споруд ОСОБА_2 відповідає розташуванню відносно спільної межі з земельною ділянкою ОСОБА_1 відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, який розроблено ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» 2009 року, та складає довжини від житлового будинку до спільної огрожі (межі) від 7.39 м. до 7.92 м.; капітальної нежитлової будівлі 4.50 м.

Фактичне розташування будівель і споруд ОСОБА_2 відповідає розташуванню відносно спільної межі з земельною ділянкою ОСОБА_1 відповідно до Плану забудови земельної ділянки, який розроблено 1969 року, та складає довжину від капітальної нежитлової будівлі до спільної огорожі (межі) 4.50 м.

При дослідженні на місцевості на наданій документації із землеустрою було встановлено, що порушення меж земельної ділянки ОСОБА_1 (позивач) площею 0,1364 га з кадастровим номером :04:007:0001 розташуванням шиферної огорожі між цією земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_2 (відповідач) площею 0,15 га кадастровий номер :04:007:0004 відсутнє.

Згідно висновку експертів за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 475/1520-1523/19-28 від 30.08.2019 року, складеного експертом Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Клебаном Н.М., на виконання ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2019 року (Том 3 а.с. 3-18), встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:007:0004 та :04:007:0005, які належать ОСОБА_2 накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 , згідно правовстановлюючих документів, площа даного накладення становить 0,0278 га, оскільки право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0001 виникло 02.07.2007 року, а на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:007:0004 та :04:007:0005 виникло 19.08.2010 року.

В правовстановлюючих документах на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 , та на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:007:0004 та :04:007:0005, які належать ОСОБА_2 , а також в технічномиу звіті і в технічній документації відсутні відомості про місце розташування будівель відносно меж земельних ділянок, тому встановити чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд і інших об`єктів відносно меж вищезгаданих земельних ділянок правовстановлюючим документам та технічній документації із землеустрою та землекористування не видається за можливе.

ОСОБА_17 повороту зовнішніх меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 , які зазначені в технічному звіті, не відповідають фактичним кутам повороту зовнішніх меж цієї земельної ділянки. ОСОБА_17 повороту зовнішніх меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0005, яка належать ОСОБА_2 , які зазначені в технічній документації частково відповідають фактичним кутам повороту зовнішніх меж цієї земельної ділянки, кути повороту зовнішніх меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0004, яка належить ОСОБА_2 , які зазначені в технічній документації, частково співпадають з фактичними кутами повороту зовнішніх меж цієї земельної ділянки.

При проведенні обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 (відповідач) залишків старої огорожі не виявлено, у зв`язку з чим встановити фактичну площу земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 з врахуванням місця знаходження залишків старої огорожі не видається за можливе.

Фактична площа земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:007:0001, становить 0,1336 га. Фактична площа земельних ділянок, які належать ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровими номерами :04:007:0004 та :04:007:0005, становить відповідно 0,1509 га та 0,0274 га.

Фактичний порядок користування і фактичні межі земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають правовстановлюючим документам, нормативно правовим актам з питань землеустрою та землекористування. Згідно за даними Публічної кадастрової карти України дана земельна ділянка знаходиться в шарі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто сама ділянка містить помилки в геометрії, а це в свою чергу означає, що параметри земельної ділянки і місце розташування, які зазначені в правовстановлюючих документах і технічному звіті є помилковими, що призвело до даної невідповідноті.

Фактичний порядок користування і фактичні межі земельних ділянок з кадастровим номером :04:007:0004 та :04:007:0005, які належать ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , відповідають правовстановлюючим документам, нормативно-правовим актам з питань землеустрою та землекористування.

Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 776/3065/20-28 від 06.01.2021 року, складеного експертом Івано-Франківського відділення Київсього науково-дослідного інституту судових експертиз Клебаном Н.М., на виконання ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2020 року (Том 3 а.с. 164-175), встановити чи має місце порушення ОСОБА_2 (відповідач) меж земельної ділянки ОСОБА_1 (позивач) через встановлення огорожі між їхніми земельними ділянками з кадастровими номерами відповідно :04:007:0004, яка належать ОСОБА_2 (відповідач), та :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 (позивач), не видається за можливе, у зв`язку з невідповідністю фактичного використання земельної ділянки ОСОБА_1 (позивач), її правовстановлюючим документам та документації із землеустрою і наявній інформації на Публічній кадастровій карті України. На час проведення додаткової земельно-технічної експертизи, згідно даними Публічної кадастрової карти України, яка згідно ст.ст. 1, 2, 35, 36 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є офіційними відомостями Державого земельного кадастру, вищевказані земельні ділянки знаходяться в шарі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто самі ділянки містять помилки в геометрії, а це в свою чергу означає, що параметри земельних ділянок і місце їх розташування є помилковими або містять певні невідповідності чи неточності. Експертом встановлено, що фактична межа між земельною ділянкою з кадастровим номером :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 (позивач), та земельною ділянкою з кадастровим номером :04:007:0004, яка належать ОСОБА_2 (відповідач), по якій встановлена огорожа, відповідає межі земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0004, яка належать ОСОБА_2 (відповідач), згідно правовстановлюючих документів і документації землеустрою, але не відповідає межі земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 (позивач), згідно правовстановлюючих документів і документації землеустрою.

Частиною третьою статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Положеннями ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є зокрема знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Нормами ч. 1 ст. 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

В ході проведеної судової земельно-технічної експертизи (висновок № 475/1520-1523/19-28 від 30.08.2019 року) та додаткової судової земельно-технічної експертизи (висновок № 776/3065/20-28 від 06.01.2021 року) виявлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:007:0004 та :04:007:0005, які належать ОСОБА_2 накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0001, яка належить ОСОБА_1 , згідно правовстановлюючих документів, площа даного накладення становить 0,0278 га, оскільки право власності на земельну длянку з кадастровим номером :04:007:0001 виникло 02.07.2007 року, а на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:007:0004 та :04:007:0005 виникло 19.08.2010 року.

Також експертом встановлено, що фактична площа земельної ділянки, яка належить позивачу ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:007:0001, становить 0,1336 га, в той ча коли площа земельної ділянки відповідно до правовстановлюючих документів становить 0,1364 га, тобто зменшилася на 0,0028 га. А фактична площа земельних ділянок, які належать ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровими номерами :04:007:0004 та :04:007:0005, становить відповідно 0,1509 га та 0,0274 га, що практично відповідає правовстановлюючим документам на дані земельні ділянки, відповідно до яких площі земельних ділянок відповідно становлять 0,1500 га та 0,0270 га.

Із показів свідків ОСОБА_5 (яка була попереднім власником замельної ділянки позивача) та ОСОБА_8 (який постійно проживав по сусідству з позивачем та відповідачем по АДРЕСА_1 ) в судовому засіданні було встановлено, що у 2016 році, тобто більше як через 7 років після виготовлення відповідачем ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо його земельної ділянки, відповідач зніс стару огорожу між земельними ділянками по АДРЕСА_1 , та по АДРЕСА_2 , встановив нову огорожу на частині земельної ділянки позивача ОСОБА_1 . Даний факт також підтверджується доданими до матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 фото таблицями, датованими 30-31.08.2016 року (Том 1 а.с. 21-22), на яких чітко вбачається, що поряд із існуючою шиферною огорожею залито фундамент на нову огорожу. Крім того, селищний голова Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Хамут В.Б. в судовому засіданні ствердив, що у відповідь на неодноразові скарги позивача ОСОБА_1 він особисто неодноразово рекомендував відповідачу ОСОБА_2 припинити роботи по встановленню нової огорожі та демонтажу старої огорожі до вирішення в судовому порядку спору щодо встановлення меж між земельними ділянками позивача та відповідача.

Також, в судовому засідані було встановлено, що відповідно до акту встановлення і погодження меж земельної ділянки громадянці ОСОБА_5 від 23.02.2004 року (Том 1 а.с. 10), відповідач ОСОБА_2 особисто погодив межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 із ОСОБА_5 , яка була землекористувачем зазначеної земельної ділянки, жодних претензій до існуючих меж у відповідача не було.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 після виготовлення технічної документації та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , переніс огорожу на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 , чим змінив межі, конфігурацію та площу даної земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо застосування строків давності та наслідків її сплину, то в даному випадку суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як було встановлено в судовому засіданні, спір про порядок користування суміжними земельними ділянками між сторонами виник у 2016 році і триває до тепер. На початку серпня 2018 року позивачу стало відомо, що приватизацію земельної ділянки ОСОБА_2 здійснив на підставі рішення Обертинської селищної ради № 126 від 28.07.2009 року «Про затвердження узгоджувального акту по встановленню меж між ОСОБА_2 та сусідами», а в процесі підготовчого засідання по даній справі позивачу стало відомо, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 19.08.2010 року ОСОБА_2 видано на підставі рішеня сесії Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 14 грудня 2009 року. При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 13.08.2018 року звернувся в суд з позовом в межах строку позовної давності.

За встановлених судом обставин, надавши юридичну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача 2819,20 грн. понесенених позивачем судових витрат по сплаті судового збору (квитанція № 82.49.2/18081138 від 13.08.2018 року на суму 1409,60 грн. (Том 1 а.с. 1), квитанція № 34.52.1/20554324 від 22.10.2018 року на суму 1409,60 грн. (Том 1 а.с. 133)); та 23005,00 грн. на відшкодування витрат за проведення експертиз (квитанція № 22 від 16.10.2018 року на суму 12800,00 грн. (Том 1 а.с. 132), акт № 475/1520-1523/19-28 від 30.08.2019 року на суму 10205,00 грн. (Том 3 а.с. 2)).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Халусом М.М. 09.08.2018 року був укладений договір про надання правової допомоги по цивільній справі терміном до 31.12.2019 року (Том 1 а.с. 32). Відповідно до квитанції № 000197 від 13.08.2018 року позивачем сплачено 4600,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору від 09.08.2018 року (Том 1 а.с. 34). 31.12.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Халусом М.М. був укладений договір про надання правової допомоги по цивільній справі (Том 3 а.с. 105). Відповідно до даного договору розмір гонорару і порядок його оплати визначається по домовленості сторін, саме погодинна оплата за годину становить 500 грн. Відповідно до розрахунку витрат робочого часу адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, що підлягає сплаті як судові витрати (Том 4 а.с. 46), вартість послуг адвоката становить 14000,00 грн., до складу яких входять: робочий час, витрачений адвокатом на вивчення матеріалів справи, з урахуванням складності справи 2 год.; вивчення адвокатом нормативної документації, пов`язаної із розглядом справи та вивчення судової практики за даною категорією справ 2 год.; зібрання документів, виготовлення ксерокопій документів, складання позовної заяви, виготовлення ксерокопій документів, отримання необхідних документв для позову та здача позову до суду 5 год.; участь у судових засіданнях 19 год., що становить 500 грн. х 28 год. = 14000,00 грн.

Дослідивши описи виконаних робіт про обсяг наданих послуг та використання робочого часу згідно з договором, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд приходить висновку, що справа потребувала значних затрат часу та вимагала значного обсягу юридичної роботи. За таких обставин суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. мають бути компенсовані в повному обсязі.

Вищенаведене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду висловленою у постанові від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19.

Що стосується розрахунку вартості проїзду своїм автомобілем з м. Івано-Франківська до м. Тлумача Івано-Франівської області, то надані представником позивача адвокатом Халусом М.М. на підтвердження даних витрат квитанції на придбання дизпалива від 13.10.2018 року, 22.08.2019 року, 07.09.2019 року, 27.08.2020 року та 09.06.2021 року не співпадають з датами призначення справи до розгляду, через що суд їх оцінює критично та не бере до уваги, тому вимоги про стягнення витрат компенсації вартості проїзду в розмірі 3118,91 грн. задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі понесені відповідачем ОСОБА_2 слід покласти на його рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , при збільшеному розмірі позовних вимог, задовольнити.

ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 частиною земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання перенести новозбудовану огорожу на свою частину земельної ділянки, що по АДРЕСА_2 .

Визнати незаконним та скасувати рішення двадцять п`ятої сесії п`ятого демократичного скликання Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 126 від 28 липня 2009 року «Про затвердження узгоджувального акту по встановленню меж між ОСОБА_2 та сусідами».

Визнати незаконним та скасувати рішення двадцять восьмої сесії п`ятого демократичного скликання Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 14 грудня 2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,15 га: з них житлова забудова 0,0549 га, рілля 0,0951 га.

Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 998336, виданий 19.08.2010 року ОСОБА_2 на підставі рішення XXVIII сесії V демократичного скликання Обертинської селищної ради від 14.12.2009 року, на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :04:007:0004, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 59.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , - 39824 (Тридцять дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 20 коп., з яких 2819 (Дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) гривень 20 копійок на відшкодування витрат понесених позивачем по сплаті судового збору, 14000 (Чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 23005 (Двадцять три тисячі п`ять) грн. 00 коп. на відшкодування витрат за проведення експертиз.

Судові витрати по справі понесені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , покласти на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак

Повний текст судового рішення складено «08» вересня 2021 року.