КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

за участю секретаря Ющенко Я.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Олійником Олегом Станіславовичем, про ухвалення додаткової постанови по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс", про усунення перешкод у користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року заяву представника позивача задоволено. Видано дублікати виконавчих листів на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року по цивільній справі № 752/18817/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ "Ліко-Житлосервіс", про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Постановою Київського апеляційного суду від 23.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Олійником О.С., залишено без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року залишено без змін.

29.11.2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій заявник просить вирішити питання розподілу судових витрат шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 200 грн. 00 коп.

В обгрунтування своєї заяви посилався на те, що в силу вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 має право на відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем при розгляді справи судом першої інстанції було допущено зловживання процесуальними правами, а саме: не повідомлено про зміну своєї адреси під час розгляду справи, що, як наслідок, призвело до втрати виконавчих листів з вини останнього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, та зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін у судове засідання, суд визнав за можливе розглянути заяву без виклику учасників справи у судове засідання.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви та додані до неї документи, колегія суддів приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 141 України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві

При цьому, у відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається зі змісту заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, останній, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що позивачем при розгляді справи судом першої інстанції було допущено зловживання процесуальними правами, а саме: не повідомлено про зміну своєї адреси під час розгляду справи, що, як наслідок, призвело до втрати виконавчих листів з вини останнього.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів та постановлених судом ухвал у порядку Глави 9 "Заходи процесуального примусу" ЦПК України щодо зловживання позивачем та його представником процесуальними правами, у тому числі шляхом неповідомлення про зміну своєї адреси для листування.

Крім того, представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами умисність таких дій та виннуповедінку позивача.

У свою чергу, за змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України заявнику необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це у судовому рішенні, які саме необгрунтовані дії позивача були здійснені ним у ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

При цьому, як неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах, з системного тлумачення положень ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необгрунтовані дії позивача як підстава для компенсації для здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами (постанова від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18, постанова від 12.11.2020 року у справі № 359/9512/17, постанова від 26.09.2018 року у справі № 148/312/16-ц).

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій позивача необгрунтованими та стягнення з позивача на користь відповідача здійснених ним витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 270, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Олійником Олегом Станіславовичем, про ухвалення додаткової постанови по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс", про усунення перешкод у користуванні квартирою, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська