Номер справи місцевого суду: 522/3564/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/3564/21

Номер провадження: 22-ц/813/10436/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- апелянт - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,

розглянув у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Свяченої Ю.Б. 01 квітня 2021 року, про забезпечення позову,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом другої Одеської нотаріальної контори №1-3511; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею - 0,0762 га., по АДРЕСА_1 ; 3) визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину від 45/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 ; 4) визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею - 0,0762 га., по АДРЕСА_1 ; 5) визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину від 45/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 (а. с. 1 - 3).

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 надала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить: 1) накласти арешт на: 1.1) земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014; 1.2) на земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015; 1.3) на 45/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається із одного житлового будинку, літ «А», загальною площею - 249,8 кв. м., житловою площею - 152,1 кв. м., погребу під літ «В», сараю під літ «Д»; 2) заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким третім особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатись: 2.1) земельною ділянкою за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014; 2.2) земельною ділянкою за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га, кадастровий номер № :50:014:0015; 2.3) 45/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається із одного житлового будинку, літ «А», загальною площею - 249,8 кв. м., житловою площею - 152,1 кв. м., погребу під літ «В», сараю під літ «Д»; 3) заборонити вселення, передачу в оренду, найм, іпотеку, заставу, здійснювати будівництво, реконструкцію, ремонт, реєструвати повідомлення про початок виконання або готовність будівельних робіт, та про готовність об`єкту до експлуатації; 4) заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме на: 4.1) земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014; 4.2) земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015; 4.3) 45/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається із одного житлового будинку, літ «А», загальною площею 249,8 кв.м., житловою площею 152,1 кв.м., погребу під літ «В», сараю під літ «Д»; 5) заборонити ОСОБА_2 , та/або будь-яким третім особам у будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатись: 5.1) земельною ділянкою за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014; 5.2) земельною ділянкою за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015; 5.3) 45/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається із одного житлового будинку, літ «А», загальною площею - 249,8 кв. м., житловою площею - 152,1 кв. м., погребу під літ «В», сараю під літ «Д».

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом позовної заяви, окрім іншого, є - визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частини земельної ділянки за адресою - АДРЕСА_1 загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014, на земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015, та на 45/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . Тому, позивачка вважає, що існує ризик того, що вказане нерухоме майно може бути відчужено на користь третіх осіб, що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду в подальшому (а. с. 25 - 26).

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 01 квітня 2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: 1) земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 загальною площею - 0,0264 га, кадастровий номер № :50:014:0014; 2) земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015; 3) 45/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається із одного житлового будинку, літ «А», загальною площею - 249,8 кв. м., житловою площею - 152,1 кв. м., погребу під літ «В», сараю під літ «Д»;

Заборонено ОСОБА_2 та/або будь-яким третім особам передачу в оренду, найм, іпотеку, заставу: 1) земельної ділянки за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014; 2) земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015; 3) 45/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається із одного житлового будинку, літ «А», загальною площею - 249,8 кв. м., житловою площею - 152,1 кв. м., погребу під літ «В», сараю під літ «Д».

Заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме на: - земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014; - земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015; - 45/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається із одного житлового будинку, літ «А», загальною площею - 249,8 кв. м., житловою площею - 152,1 кв. м., погребу під літ «В», сараю під літ «Д».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально-правових інтересів позивачки від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи у повній мірі та носить тимчасовий характер. Невжиття заходу забезпечення позову може призвести до неможливості виконання ймовірного рішення суду (а. с. 27 - 34).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Акціонерне Товариство «ТАСКОМБАНК», як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права та інтереси, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) Акціонерне Товариство «ТАСКОМБАНК» не було залучене стороною у справі та не приймало участі при розгляді справи №522/3564/21 Приморським районним судом міста Одеси; 2) вказана земельна ділянка 11.03.2021 року буда передана у власність Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК». 01.04.2021 року Приморський районний суд м. Одеси неправомірно наклав арешт на власність Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК» в рамках справи №522/3564/21, стороною якої Акціонерне Товариство «ТАСКОМБАНК» не виступає; 3) судом першої інстанції було неправильно надано оцінку підставам для вжиття заходів забезпечення позову, що в свою чергу призвело до неправильного способу застосування заходів забезпечення позову; 4) судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у свою чергу призвело до порушення прав Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК» (а. с. 40 - 45).

2.4 Позиція інших учасників справи в апеляційному суді

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не скористались правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

2.5 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Свяченої Ю. Б.01 квітня 2021 року про забезпечення позову (а. с. 109).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2021 року призначено справу до судового розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 118).

Учасники у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань, зокрема про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3.Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» не підлягає задоволенню.

3.2 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам законодавства, з огляду на наступне.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 частини 1 статті 150 ЦПК України.

Відповідно до частини 9 статті 150 ЦПК України, майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позовної заяви є - визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини земельної ділянки за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0264 га., кадастровий номер № :50:014:0014, на Ѕ частину від 45/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , на земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,0495 га., кадастровий номер № :50:014:0015 від 45/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , тому колегія суддів вважає пов`язаним предмет позову із заходами забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, третіх осіб, з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний, застосований місцевим судом спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову.

Судом першої інстанції було дотримано правил співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вищенаведеними вимогами позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про забезпечення позову.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевказаного доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» є недоведеними, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є справедливою, законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» відсутні.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 353, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4.Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367,368,374,375,381,382,383,384,389,390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

С. О. Погорєлова