Провадження №2/523/4014/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.

за участі секретаря судового засідання - Єпутатової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дійснимнерухомого майна № Н/98-00437, від 22.09.1998 р. а саме будинку АДРЕСА_1 .

Позов мотивується тим, що 22 вересня 1998 року, між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № Н/98-00437, а саме житлового будинку який складається із літ. «А» - жилий будинок жилою площею 18.4 кв.м, літ. «Б» - сарай, літ. «В» -сарай, літ. «Г» - площею 554 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі - продажу будинку було укладено відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який зареєстрований на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н», реєстраційний № Н/98-00437,

Під час укладання договору між сторонами було досягнуто згоди і виконані суттєві умови договору, покупцем була передана продавцям обумовлена сума грошей, у розмірі 19400грн., вони в свою чергу передали документи на квартиру та ключі.

24.09.1998 р. зазначений будинок був зареєстрований у комунальному підприємстві Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у реєстровій книзі Бюро за ОСОБА_1 під №160 стор.67 реєстр 15968.

Після укладення договору позивачі сплачують комунальні послуги, виконують усі права та обов`язки власників.

На теперішній час позивачам стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, в зв`язку з чим вони змушені звернутись до суду.

На час укладення договору, ані позивачі, ні відповідач не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов відповідно до положення ст. 178 ЦПК України.

В судове засідання позивачі не з`явилися, при цьому, звернулися до суду із заявою в якій заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надавали, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного:

Згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна №Н/98-00437, укладеного на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_2 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 купили будинок АДРЕСА_1 , який було зареєстровано у комунальному підприємстві Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у реєстровій книзі Бюро за ОСОБА_1 номер запису 160 стор.67 реєстр 15968. від 24.09.1998 року, що підтверджується записами на зворотній стороні вказаного договору.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає у вказаному будинку, та сплачую комунальні послуги, що підтверджується копією паспорти, та копія квитанцій сплати комунальних послуг.

Позивач зазначає, що сторонами договір був повністю виконаний: продавцями були звільнені всі приміщення житлового будинку та передали покупцю ключі і знялися з реєстрації за вказаною адресою.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі - продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані.

При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу будинку, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі - продажу і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У зв`язку з тим, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація не була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4-7,1-13, 258, 259, 263-265, 268, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дійсним- задовольнити.

Визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна № Н/98-00437 житлового будинку який складається із літ. «А» - жилий будинок жилою площею 18.4 кв.м, літ. «Б» - сарай, літ. «В» -сарай, літ. «Г» - площею 554 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 - дійсним.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.12.2021 року.

Суддя