справа №619/4218/20
провадження №2/619/149/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді- Остропілець Є.Р.,

при секретарі Ковалевської.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про поділ спільного майна подружжя»,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 14 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який зареєстрували у Пересічанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 14.07.2007 року.

За час шлюбу вона разом з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.10.2013 року придбали житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:002:0429.

Згідно даних технічного паспорту, виданого 07.08.2013 року КП «БТІДРР»: житловий будинок літ А-1 - глинобитний, обкладений цеглою, загальною площею - 71,20 кв.м, житловою площею - 32,0 кв.м. з надвірними будівлями: літ. а - веранда цегляна, літ. А1 - ґанок, літ. Б - сарай саманний, обкладений цеглою, літ. В - погріб шлаколитий, літ. Г - вбиральня цегляна, літ. К - колонка металева, літ. N1,2 - огорожа, N3 - зливна яма цегляна.

Між сторонами не було досягнуто згоди щодо добровільного поділу вказаного майна у передбаченому законодавством порядку, що змушує її звернутися до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 просить суд, здійснити поділ житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , на земній ділянці, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:002:0429, що є об`єктом права спільної сумісною власності подружжя; визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:002:0429; стягнути з відповідача судовий збір та витрати за надання професійної правничої допомоги.

10.11.2020 представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано до суду відзив, в якому він заперечує проти вказаного позову. Вказує, що 06.10.2013 на підставі договору купівлі-продажу, відповідач придбав житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та платежі за вказаним договором здійснював за власні кошти. Зазначив, що вказані факти може підтвердити продавець будинку ОСОБА_5 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, його представник ОСОБА_4 надав заяву в якій проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України ….кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 14 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який зареєстрували у Пересічанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 14.07.2007 року.

За час шлюбу вона разом з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.10.2013 року придбали житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:002:0429.

Згідно даних технічного паспорту, виданого 07.08.2013 року КП «БТІДРР»: житловий будинок літ А-1 - глинобитний, обкладений цеглою, загальною площею - 71,20 кв.м, житловою площею - 32,0 кв.м. з надвірними будівлями: літ. а - веранда цегляна, літ. А1 - ґанок, літ. Б - сарай саманний, обкладений цеглою, літ. В - погріб шлаколитий, літ. Г - вбиральня цегляна, літ. К - колонка металева, літ. N1,2 - огорожа, N3 - зливна яма цегляна.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було досягнуто згоди щодо добровільного поділу вказаного майна у передбаченому законодавством порядку, що змушує позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні сторони вказали , що вказаний будинок з надвірними будівлями був самовільно, без належного дозволу, реконструюваний і побудовані нові надвірні будівлі, а саме : у будинку були перебудовані кімнати, вставлені нові всі вікна, була зроблена дитяча кімната, закладені старі дверні пройоми, зроблена ванна, кухня, проведена каналізація, побудована нова пристройка, побудований новий паркан, у дворі викладена плитка, збудований гараж.

Вказані обставини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтвердили в судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст. 331 ЦК України визначено правовий режим нерухомого майна до його створення, чітко врегулювавши, що до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна)

Тому, до введення в експлуатацію нерухомого майна, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності, тобто до виникнення у особи права власності на новозбудований житловий будинок, у нього існує право власності лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використане в процесі будівництва.

Оскільки до набуття права власності на новостворений житловий будинок (введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності) особа вважається лише власником матеріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва, законом не передбачено набуття права власності на незакінчений будівництвом житловий будинок, а тому він не є самосійним об`єктом цивільних прав та не може бути предметом будь-яких правочинів, у тому числі предметом поділу в порядку передбаченому ст. 367 ЦК України.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, з підстав передбачених ч.2 ст. 376 ЦК України, не набуває права власності на нього.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року за № 6 роз`яснив, що «…право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво. Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку…».

Згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно придбане подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав за поважних причин (ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із вимогами ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимогами ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, у тому числі, визнання права.

Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 не підлягає поділу між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 2,13, 77-81, 258, 259, 263- 265, 354, 368 ЦПК України, на підставі ст.ст 15, 16, 331, 367, 376, 717, 1049 ЦК України, ст.ст. 60, 65 ч.4, 69-71 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. Р. Остропілець