справа № 462/9311/21
УХВАЛА

22 грудня 2021 року

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» про стягнення заборгованості із заробітної плати, інфляційних втрат, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 52 229,62 грн заборгованості із заробітної плати та 4 371,62 грн інфляційних втрат. Крім цього, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по 30.06.2021 року включно, в розмірі 397,21 грн, відшкодувати моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10 000 грн, а також покласти на відповідача судові витрати із сплати судового збору та стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 52 229,62 грн заборгованості із заробітної плати та 4 371,62 грн інфляційних втрат. Крім цього, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по 30.06.2021 року включно, в розмірі 397,21 грн, відшкодувати моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10 000 грн, а також покласти на відповідача судові витрати із сплати судового збору та стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена у ст. 2 Закону України "Про оплату праці", згідно з якою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку передбачена ст.117 КЗпП України, як відповідальність роботодавця за недотримання вимог трудового законодавства, а тому не є заробітною платою і відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" особа, яка заявляє позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не звільнена від сплати судового збору.

Так, за приписами п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи викладене, оскільки спір в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 397,21 грн не відноситься до трудових спорів, тому стосовно цієї частини вимог позивач за приписами ст.5 Закону України "Про судовий збір" не звільнений від сплати судового збору.

Також Закон України "Про судовий збір" не передбачає звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав працівника.

Позивач у своїй позовній заяві просить суд також стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є вимогою майнового характеру.

Відтак, ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 397,21 грн та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, а всього 10 397,21 грн, повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах у розмірі, визначеному ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

П.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн.

Отже, позивачеві слід надати докази сплати судового збору на реквізити Залізничного районного суду м.Львова за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди у розмірі, встановленому п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, при цьому позивачу надається 10-ти денний строк з дня вручення ухвали для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» про стягнення заборгованості із заробітної плати, інфляційних втрат, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://zl.lv.court.gov.ua/sud1309/

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Кирилюк А.І.