Справа № 372/577/20
Провадження № 2-119/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Литвинюк Ю.М.,

за участю представника позивача Квітіна Р.В.,

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Обухівське» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач приватне акціонерне товариство «Обухівське», в лютому 2020 року звернувся до суду з позовними заявами до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобов`язань за укладеними сторонами договорами оренди земельних ділянок відповідно до яких сторони зобов`язувались після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні позивача відповідно до державних актів: на території Першотравенської сільської ради згідно державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003262; на території Нещерівської сільської ради згідно державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003263; на території Обухівської міської ради згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003261, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки. Позивач (ПАТ «Обухівське» за майбутнім договором зобов`язувалось до дати укладення основного договору за цим договором, щорічно до 31 грудня, винагороду у розмірі 10 000 грн., з якої вираховуються податки.

Згідно п. 15 Попереднього договору після підписання цього попереднього договору, відповідач зобов`язався не укладати жодних угод з третіми особами щодо земельної ділянки, яку буде отримано у власність, до дати укладення основного договору.

Згідно п. 11 Попереднього договору в разі порушення відповідачем обов`язків зазначених у пунктах 1,4,6 вищевказаного договору, внаслідок чого основний договір не буде укладеним, в доповнення до обов`язку згідно п. 9 цього договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу отриману відповідно до п. 2 попереднього договору винагороду.

30.07.2018 року сторони уклали додаткову угоду про внесення змін до попереднього договору відповідно до п. 2 якого збільшили розмір винагороди з 10 000 тисяч грн.., до 15 000 тис. грн., а пункт 9 попереднього договору виклали в іншій редакції. У разі порушення орендодавцем обов`язків, зазначених у п. 1,4,6 цього договору, сплачує орендарю протягом п`яти календарних днів неустойку в розмірі 100 000 грн. в разі порушення умов договору, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу винагороду.

Позивачем на виконання умов попереднього договору було виплачено відповідача наступні грошові кошти: в 2016 році-10000 грн.(утримано ПДФО 1800 грн., та 150 грн. військового збору); в 2017 році-10000 грн.(утримано ПДФО 1800 грн., та 150 грн. військового збору); в 2018 році-15000 грн.(утримано ПДФО 2700 грн., та 225 грн. військового збору), кожному.

У 2019 році позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0022, а відповідач ОСОБА_3 набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0046, внаслідок приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське»,

Позивач направив відповідачу ОСОБА_4 проект договору оренди на виконання п. 6 попереднього договору, відповідач 28.12.2019 року отримав поштове відправлення № 124 з проектом договору оренди. Відповідач у відповідь направив повідомлення, в якому зазначив, що підстави підписувати основний договір відсутні, чим порушив п. 6 попереднього договору, так як не підписав його, та не повернув протягом 5 днів, тобто фактично ухиляється від укладення договору. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач передав земельну ділянку в оренду іншому суб`єкту господарювання ТОВ «РОЗА-Л», чим унеможливив укладення основного договору. Внаслідок чого були порушені права позивача. Позивач направив відповідачу ОСОБА_3 проект договору оренди на виконання п. 6 попереднього договору, втім відповідач ухилився від отримання поштового відправлення № 589, яке за закінчення терміну зберігання повернулося позивачу. Відповідно до п. 6 попереднього договору відповідач мав підписати проект договору оренди та не повернув його протягом 5 днів. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач передав земельну ділянку в оренду іншому суб`єкту господарювання ТОВ «РОЗА-Л», чим унеможливив укладення основного договору. Внаслідок чого були порушені права позивача, тож він вимушений звернутись до суду з даними позовами до відповідачів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.02.2020 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків (цивільна справа № 372/577/20).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.02.2020 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків (цивільна справа № 372/603/20).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження (цивільна справа № 372/577/20).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження (цивільна справа № 372/603/20) та об`єднано цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Обухівське» до ОСОБА_3 про стягнення за договором оренди з цивільною справою № 372/577/20, в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі № 372/577/20.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача Квітін Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Пояснив, що в квітня.2016 року між позивачем та відповідачами було укладено попередні договори оренди земельних ділянок, відповідно до положень якого сторони зобов`язані після завершення процесу розпаювання, та приватизації сільськогосподарських угідь, укласти основний договір оренди. Відповідачі в свою чергу цього не зробили, чим порушили умови попереднього договору. Позивачем у виконання договору було виплачено відповідачам винагороди, визначені договором, відповідачі отримали винагороди, та після чого набувши право власності на земельні ділянки передали їх в оренду ТОВ «РОЗА-Л», про що жодним чином не повідомивши позивача. Позивач вважає, що кожен з відповідачів має сплатити неустойку по 100 000 тис. грн.. основні умови укладення договору були раніше узгоджені. Тож з вищезазначених підстав просить позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, пояснивши, що положення вказаного договору з урахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою, суперечать засадам цивільного законодавства, спрямовані проти інтересів відповідачів є несправедливими та не пропорційними. Перш за все, зазначений попередній договір не можна вважати укладеним, оскільки сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір вважається укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів цього виду , а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У разі якщо сторони не досягли такої згоди, договір є не укладеним, тобто таким що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що є спірні відносини. Тож, з огляду на вищезазначене вважає що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, суди попередніх інстанцій з огляду на приписи частини першої ст. 638 ЦК України дійшли обґрунтованого висновку, що попередній договір сторонами не укладено, а відповідно до нього не можуть бути застосовані наслідки недійсного правочину, та цей неукладений договір не може бути визнаний дійсним. Також наголосив на тому, що на момент укладення попереднього договору відповідачам земельні ділянки не належали. Також позивачем не визначено строк дії договору та строк укладення основного договору. Позивачем не конкретизований розмір неустойки. Відповідачі отримали кошти бо позивач користувався їх землею.

Вислухавши представника позивача, представника відповідачів, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або опорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачами було укладено договори оренди земельних ділянки відповідно до якого сторони зобов`язувались після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні позивача відповідно до державних актів: на території Першотравенської сільської ради згідно державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003262; на території Нещерівської сільської ради згідно державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003263; на території Обухівської міської ради згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003261, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки. Позивач (ПАТ «Обухівське» за майбутнім договором зобов`язувалось до дати укладення основного договору за цим договором, щорічно до 31 грудня, винагороду у розмірі 10 000 грн., з якої вираховуються податки.

Згідно п. 15 Попереднього договору після підписання цього попереднього договору, відповідач зобов`язався не укладати жодних угод з третіми особами щодо земельної ділянки, яку буде отримано у власність, до дати укладення основного договору.

Згідно п. 11 Попереднього договору в разі порушення відповідачем обов`язків зазначених у пунктах 1,4,6 вищевказаного договору, внаслідок чого основний договір не буде укладеним, в доповнення до обов`язку згідно п. 9 цього договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу отриману відповідно до п. 2 попереднього договору винагороду.

30.07.2018 року сторони уклали додаткову угоду про внесення змін до попереднього договору відповідно до п. 2 якого збільшили розмір винагороди з 10 000 тисяч грн.., до 15 000 тис. грн.., а пункт 9 попереднього договору виклали в іншій редакції. У разі порушення орендодавцем обов`язків, зазначених у п. 1,4,6 цього договору, сплачує орендарю протягом п`яти календарних днів неустойку в розмірі 100 000 грн. в разі порушення умов договору, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу винагороду.

Позивачем на виконання умов попереднього договору було виплачено відповідачам наступні грошові кошти: в 2016 році-10000 грн.(утримано ПДФО 1800 грн., та 150 грн. військового збору); в 2017 році-10000 грн.(утримано ПДФО 1800 грн., та 150 грн. військового збору); в 2018 році-15000 грн.(утримано ПДФО 2700 грн., та 225 грн. військового збору), кожному.

У 2019 році позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0022, а відповідач ОСОБА_3 набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0046, внаслідок приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське»,

Позивач направив відповідачу ОСОБА_4 проект договору оренди на виконання п. 6 попереднього договору, відповідач 28.12.2019 року отримав поштове відправлення № 124 з проектом договору оренди. Відповідач у відповідь направив повідомлення, в якому зазначив, що підстави підписувати основний договір відсутні, чим порушив п. 6 попереднього договору, так як не підписав його, та не повернув протягом 5 днів, тобто фактично ухиляється від укладення договору. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач передав земельну ділянку в оренду іншому суб`єкту господарювання ТОВ «РОЗА-Л», чим унеможливив укладення основного договору. Внаслідок чого були порушені права позивача. Позивач направив відповідачу ОСОБА_3 проект договору оренди на виконання п. 6 попереднього договору, втім відповідач ухилився від отримання поштового відправлення № 589, яке за закінчення терміну зберігання повернулося позивачу. Відповідно до п. 6 попереднього договору відповідач мав підписати проект договору оренди та не повернув його протягом 5 днів. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач передав земельну ділянку в оренду іншому суб`єкту господарювання ТОВ «РОЗА-Л», чим унеможливив укладення основного договору.

Суд оцінює позовні вимоги на засадах диспозитивності цивільного судочинства в межах пред`явлених позовних вимог, тому вважає недоведеним факт наявності заборгованості саме у відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачі дійсно підписали попередній договір з позивачем.

В свою чергу положення вказаного договору з урахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою, суперечать засадам цивільного законодавства, спрямовані проти інтересів відповідачів є несправедливими та не пропорційними.

Перш за все, зазначений попередній договір не можна вважати укладеним, оскільки сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір вважається укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів цього виду , а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У разі якщо сторони не досягли такої згоди, договір є не укладеним, тобто таким що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що є спірні відносини.

Тож, з огляду на вищезазначене вважає що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, суди попередніх інстанцій з огляду на приписи частини першої ст. 638 ЦК України дійшли обґрунтованого висновку, що попередній договір сторонами не укладено, а відповідно до нього не можуть бути застосовані наслідки недійсного правочину, та ці неукладені договори не може бути визнаний дійсним. Крім того на момент укладення попередніх договорів відповідачам земельні ділянки не належали.

Також позивачем не визначено строк дії договору та строк укладення основного договору. Позивачем не конкретизований розмір неустойки.

Судом не встановлено фактичні обставини, покладені в основу позову, а саме сукупністю досліджених судом доказів не підтверджується факт укладення договорів та факт наявності заборгованості саме у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів щодо заборгованості відповідачів, оскільки позивачем не подано належних і допустимих доказів, які б містили відомості про таку обставину. При цьому суд також враховує, що позивач неналежно виконав свої процесуальні обов`язки щодо доведення позовних вимог, шляхом подання письмових доказів не зміг створити передумови від всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи щодо обставин укладення і умов цивільно-правової угоди між сторонами, на підставі якої пред`явлено позов, що унеможливлює обґрунтовану правову оцінку доводам про правомірність позовних вимог.

В обґрунтування позову позивач посилається на попередні договори про оренду земельних ділянок, укладених в квітні 2016 року.

Суд вважає відповідні доводи непереконливими, оскільки, як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів, сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, договір укладено не було.

Оцінюючи можливість стягнення заборгованості з відповідача суд зважає на відсутність належним чином пред`явлених вимог так як сторони не досягли істотних умов договору, тобто, в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів цього виду , а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У разі якщо сторони не досягли такої згоди, договір є не укладеним, тобто таким що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що є спірні відносини.

За таких обставин, вимоги представника позивача про стягнення коштів відповідачів залишились жодним чином не вмотивовані та не обґрунтовані, суду не повідомлено правових та фактичних підстав таких вимог.

За таких обставин, під час розгляду справи не було доведено суттєву обставину, на якій ґрунтується позов, а саме факт укладення між сторонами (позивачем та відповідачами) основного договору оренди.

При цьому правові підстави позову визначені відповідачем таким чином, що вимоги ґрунтуються саме на, начебто, невиконанні умов договору відповідачем. Такі правові підстави не узгоджуються із фактично встановленими обставинами справи, а під час розгляду справи позивачем не змінювались підстави і предмет позову.

Позивач у процесі був представлений фахівцем в галузі права, адвокатом, який наполягав на вирішенні спору на підставі наявних доказів відповідно до сформульованих ним вимог. Допущені представником позивача недоліки не були усунуті під час розгляду справи по суті, його пояснення у судовому засіданні були непослідовними, протирічливими і юридично неспроможними по суті.

Відтак, суд вважав доцільним вирішити спір виходячи із загальних засад цивільного судочинства, оцінивши всі докази і доводи у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Факт належності відповідача не було доведено, відтак факт невиконання відповідачем умов договору також суд вважає невстановленим.

Навіть якщо приймати до уваги доводи про наявність заборгованості сукупність описаних вище обставин вказує на необґрунтованість поданого позивачем позову, оскільки вимоги позову не узгоджуються із поданими позивачем доказами, а суд не може вийти за межі заявлених вимог в силу диспозитивності цивільного судочинства.

Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язання у відповідача сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Крім того, позовна заява пред`явлена до неналежного відповідача.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 76 - 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач всупереч вимогам ст.ст.12,13,81 ЦПК України не довів позовні вимоги належними і допустимими доказами, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає, а відтак позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав недоведеності.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76-81, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, ст.ст. 16, 204, 207, 215, 237, 268, 526, 549, 551, 626, 628, 635, 638 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про оренду землі», суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Обухівське» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко