Провадження № 2/752/3887/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22.02.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної в порядку суброгації, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року представник позивача ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача суму в розмірі 5259,73 грн., а також судовий збір в сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 20.06.2019 року позивачем у справі було здійснено зміну найменування із ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС». 10.06.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 162836а9цв, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 . 05.05.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року у справі № 752/9496/20, ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку № АС-1740 від 13.05.2020 р. та акту виконаних робіт № ПА-00000 від 14.08.2020 р. ФОП ОСОБА_4 , - склала суму в розмірі 33687,66 грн. Позивачем було сплачено суму відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в зазначеному розмірі, з яких 28427,93 грн. було компенсовано МТСБУ. До позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 5259,73 грн. (33687,66 грн. - 28427,93 грн.), а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди в примусовому порядку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суд м. Києва від 25.11.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.12.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого, останній, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність, оскільки, він є учасником бойових дій, та відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняється від відшкодування збитків від ДТП, винуватцем якої він є.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2021 року, було вирішено перейти від розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позов просив розглянути справу без його участі.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.06.2019 року позивачем у справ було здійснено зміну найменування із ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС».

10.06.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 162836а9цв, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 .

05.05.2020 року о 13-50 год. в м. Києві по Столичному шосе, 90 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року у справі № 752/9496/20, ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 12.01.2015 року, відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Позивач вказує та судом встановлено, що загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку № АС-1740 від 13.05.2020 р. та акту виконаних робіт № ПА-00000 від 14.08.2020 р. ФОП ОСОБА_4 , - склала суму в розмірі 33687,66 грн.

15.05.2020 року позивачем було сплачено потерпілому суму відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в розмірі 33687,66 грн., що підтверджується копією платіжного доручення.

Сторона позивача зазначає, що 30.07.2020 року МТСБУ було компенсовано позивачу суму в розмірі 28427,93 грн., однак, доказів наведеним твердження до позову долучено не було, як і не було долучено доказів на підтвердження звернення позивача до МТСБУ.

В обґрунтування позову зазначено, що до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 5259,73 грн. (33687,66 грн. - 28427,93 грн.), а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував, що він є учасником бойових дій та, відповідно до вимог закону, звільнений від відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак, відповідно до п. 1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом.

Як вже зазначалось вище, відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії серії НОМЕР_3 від 12.01.2015 року

Згідно із ст. 6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження звернення позивача до МТСБУ з огляду на те, що відповідач є учасником бойових дій, а також не надано доказів на підтвердження виплати МТСБУ позивачу коштів та їх розмір, що свідчить про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для стягнення коштів із відповідача, який відповідно до вимог закону, звільнений від відшкодування завданих збитків внаслідок аварії.

Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшли свого об`єктивного підтвердження обґрунтування позову, зокрема, в частині належного звернення до МТСБУ та виплати, останнім, коштів з огляду на те, що відповідач, як учасник бойових дій, звільнений від відшкодування збитків внаслідок аварії, а тому достатніх підстав для стягнення із відповідача на користь позивача суми шкоди відсутні, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем по фактично понесеному.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної в порядку суброгації, - відмовити.

Судовий збір залишити за Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» по фактично понесеному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко