Справа № 466/5563/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Вітрук В.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

у с т а н о в и в :

24 липня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в якій просив суд постановити рішення, яким: розірвати Договір замовлення №2 від 12 березня 2020 року, укладений між ним та відповідачем; стягнути з відповідача на свою користь 102 200,00 грн. завдатку за договором замовлення №2 від 12 березня 2020 року, 102 200,00 грн. відповідно до вимог ст. 571 ЦК України та 6 265,00 грн. відповідно до вимог п. 6.1 Договору замовлення №2 від 12 березня 2020р. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 12 березня 2020 року між ним, ОСОБА_3 , та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір замовлення за №2.

Відповідно до п.1.1 цього договору відповідач взяла на себе зобов`язання щодо виконання замовлення: виготовлення, доставку і монтаж меблів на об`єкті замовника.

Згідно з п.3.1 Договору дата виготовлення виробу вказується у Додатку, тобто термін виконання 01 червня 2020 року.

12 березня 2020 року відповідач отримала індивідуальне замовлення:спальня №1 вартістю 22 200 грн., спальня №2 вартістю 18 200 грн., передпокій вартістю 21 100 грн., шафа в кухню вартістю 28 800 грн.,гардероб №1 вартістю 15 800 грн., гардероб №2 вартістю 19 200 грн. Загальна вартість замовлення становила 125 300 грн.

Згідно з вимог п.2.3 Договору ним було передано відповідачу завдаток готівковими коштами у розмірі 63 000 грн. шляхом передавання готівкових коштів, про що зазначено у Додатку №2 до Договору і відповідачем проставлено особистий підпис про отримання.

24 березня 2020 року при погодженні усіх умов кінцевого замовлення, на прохання відповідача, ним було передано ще частину завдатку у розмірі 39 200 грн.

Загальна сума завдатку за Договором замовлення №2 від 12.03.2020, яка була передана ним відповідачу складає 102 200 грн.

Станом на 24.07.2020 відповідач не виконала умов договору та не повернула коштів, які були передані їй як завдаток.

Наведені вище обставини свідчать про грубе порушення відповідачем умов Договору замовлення №2 від 12.03.2020.

Оскільки з вини відповідача відбулося порушення договору замовлення №2 від 12.03.2020, вважає, що відповідно до вимог ст. 571 ЦК України фізична особа підприємець ОСОБА_2 повинна додатково сплатити йому 102 200 грн.

Згідно з п. 6.1 Договору у разі порушення з вини виконавця терміну виготовлення меблів, виконавець несе матеріальну відповідальність у розмірі 0,5% від вартості замовлення за кожний прострочений робочий день, починаючи з восьмого дня, але не більше 5% від вартості замовлення.

На момент звернення до суду 24.07.2020 відповідач прострочив виконання зобов`язання за Договором на 34 робочих днів, що становить у відповідності до п.6.1 Договору -17% від вартості замовлення, що є більшим ніж 5%.

З огляду на зазначене, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню 5% вартості замовлення (на момент укладення Договору 125 300 грн.), тобто сума у розмірі 6 265 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

У визначений в ухвалі від 29.07.2020 року строк від відповідача відзив не надійшов.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.01.2021 року справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів, які викладені у ньому та просив його задовольнити.

Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила , що визнає вимоги частково. Дійсно, нею було отримано завдаток від позивача на виконання умов договору . Проте, її підвів виробник меблів і тому вона не змогла виконати умови договору , що був підписаний між нею та позивачем. З виробником меблів у неї були лише усні домовленості, тому вона не може представити докази того, що спірні кошти були нею передані за виготовлення замовленого позивачем товару . Згідна по рішенню суду сплатити позивачу розмір завдатку та кошти згідно умов договору. Проте, заперечує щодо стягнення з неї додаткових 102 200 грн. , оскільки на даний час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки повністю припинила свою підприємницьку діяльність.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , відповідача фізичну особу підприємця ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2020 року між позивачем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір замовлення №2 (а.с.7), за умовами якого відповідач зобов`язалась виготовити, доставити і здійснити монтаж меблів для позивача, загальною вартістю 125 300 грн.

На виконання умов договору ОСОБА_3 передав відповідачу 63 000 грн. завдатку, згідно з додатком до договору (а.с.8), а 24.03.2020 на вимогу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 передав їй ще частину завдатку в сумі 39 200 грн.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторонами досягнуто всіх істотних умов договору.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 виконав умови Договору, оплативши завдаток замовлення у розмірі 102 200 грн. у строки, визначені Договором № 2 від 12.03.2020.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з п.3.1 Договору дата виготовлення виробу вказується у Додатку, в якому зазначено термін виконання 01 червня 2020 року.

Проте, в порушення умов Договору №2 від 12.03.2020 фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не надала послуги з виготовлення, доставки та монтажу меблів для позивача, кошти не повернула. Дана обставина була визнана відповідачем в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону, якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

Також ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При розгляді даного спору безспірно встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання. Жодного документального підтвердження поважності причин ухилення від виконання умов договору відповідачем не представлено. Натомість, як вбачається із досліджених в ході судового розгляду доказів , позивач передав у якості завдатку відповідачу значну грошову суму та його сім`я розраховувала на отримання кількох комплектів меблів. Не повернення вказаних коштів та не поставлення товару , який замовив споживач, спричинило шкоду позивачу, оскільки він був позбавлений можливості замовити аналогічний товар у іншого виробника . Наведене стверджується показаннями допитаної в ході розгляду у якості свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_3 . Вони неодноразово спілкувалася із відповідачем щодо виконання нею зобов`язань, повернення коштів та виконання інших умов Договору. Тривалий час відповідач відтягувала терміни виконання робіт по виготовлення меблів та не ставила їх до відома про те, що замовлення не буде виконане. До часу розгляду справи судом позивачу не повернуті кошти, які від передав як завдаток. Це значна сума, і при її відсутності, їх сім`я не мала змоги замовити меблі у іншого виробника. Крім того, тривалий час вони не мали змоги повноцінно користуватись житлом, оскільки відсутність меблів створювало побутові незручності.

Враховуючи наведене, суд вважає підставними вимоги позивача в частині розірвання договору замовлення.

Також, частиною 1 ст. 571 ЦК України врегульовано, що якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

В даному випадку кошти у розмірі 102 200 грн. були передані позивачем відповідачу саме як завдаток, що вбачається із тексту договору та Додатку № 2 до договору. Відповідачем не представлено жодних доказів на підтвердження того, що порушення зобов`язання сталося не з її вини. Умови договору не виконані. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідачки 102 200 грн. згідно ст. 571 ЦК України є підставною.

Згідно з п. 6.1 Договору у разі порушення з вини виконавця терміну виготовлення меблів, виконавець несе матеріальну відповідальність у розмірі 0,5% від вартості замовлення за кожний прострочений робочий день, починаючи з восьмого дня, але не більше 5% від вартості замовлення.

На момент звернення до суду 24.07.2020 відповідач прострочив виконання зобов`язання за Договором на 34 робочих днів, що становить у відповідності до п.6.1 Договору -17% від вартості замовлення, що є більшим ніж 5%.

З огляду на зазначене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 5% вартості замовлення (на момент укладення Договору 125 300 грн.), тобто 6 265 грн.

Оскільки позивач ОСОБА_3 при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 525, 526, 530, 610-612,625,626,628,629, 638, 571 ЦК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Розірвати договір замовлення № 2 від 212 березня 2020 р., укладений між ОСОБА_3 та фізичною особою-підриємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 : 102 200,00 грн. завдатку за договором замовлення №2 від 12 березня 2020р.; 102 200,00 грн. відповідно до вимог ст. 571 ЦК України та 6 265,00 відповідно до вимог п. 6.1 Договору замовлення №2 від 12 березня 2020р., а всього 210 665 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави 2 952 грн. судового збору.

Позивач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_2 , номер запису про проведення державної реєстрації 0090947.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 березня 2021 року.

Суддя І. Є. Зима