справа №176/1469/20
провадження №2/176/124/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2021 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи- Бочанової Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» Жовтоводської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати недійсним Акт від 01 серпня 2013 року вчинений КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

01.07.2013 року звернувся з письмовою заявою до КП «Жовтоводськтепломережа» в якій зазначив про небажання користуватися послугами зазначеного підприємства та просив звільнити квартиру від теплопостачальних елементів.

Згодом 01.08.2013 року надав до КП «Жовтоводськтепломережа» письмову доповідну про те, що ним замінено радіатори опалення на труби, які покритті теплоізоляційним матеріалом.

01.08.2013 року до його оселі завітали працівники КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради» з проханням оглянути систему теплопостачння не надавши при цьому жодних документів.Оглянувши радіатори опалення повідомили, що другий екземпляр Акту та схематичний план квартири буде надано згодом.

Вважає складений Акт працівниками КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради від 01.08.2013 року необ`єктивним, оскільки він не констатує факту встановлення на місце демонтованих радіаторів інших радіаторів у вигляд труб, не констатує факту покриття теплоізоляцією усієї системи опалення в квартирі, тоді як на «схематичному плані квартири» позначено теплоізоляцію усих труб.Зазначені помилки в Акті призвели до того, що він набув статуса споживача котрий є незаконослухняним, котрий розбалансував систему централізованого опалення в будинку та таким що порушив вимоги Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року, яка заборняє мешканцям багатоквартирного будинку самовільно відокремлюватись від системи централізованого опалення.Окрім того в зазначеному акті відсутній його підпис як споживача, що ставить під сумнів законність даного Акту. При цьому вказав, що даний документ порушує його права.

Невідображення в Акті фактів заміни одних радіаторів на інші та покриття їх теплоізолюючим матеріалом має істотне значення, а тому зазначений Акт в силу ч.1 абз.1 ст.229 ЦК України повинен бути визниний судом недійсним.

Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою судді від 26 лютого 2021 року замінено третю особу комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» на його правонаступника комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, при цьому зазначив, що оспорюваний акт є правочином, який повинно бути визнано недійсним, оскільки констатування факту порушення, про які зазначає відповідач, а саме «власник самовільно відокремив радіатори від стояків центрального опалення», тобто є таким що порушив закон має право встановлювати лише суд, а не працівники КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради.

Щодо позовної давності про яку зазначає відповідач, вказав, що позовна давність на дані правовідносини не поширюється, оскільки оспорюваний Акт принизив його честь і гідність та у 2015 році звертався до суду з вимогою про надання оцінки акту, однак дане питання не було вирішено.

Вважає, що є всі підстави для визнання зазаченого Акту недійсним.

Відповідач КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради належним чином повідомлене про день та час розгляду справи у судове засідання свого представника не направило, про причини неявки суд не повідомив.

03 лютого 2021 року на адресу суду від КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора підприємства Кармазін Л.Л.

В зазначеноу відзиві зазначено, що відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідним обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 № 927/11207) затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до пп.2.2.1 п.2 цих Правил позапланові огляди передбачають огляд окремих елементів будинку або приміщень після злив, сильних снігопадів, повеней та інших явищ стихійного характеру, що викликають ушкодження окремих елементів будинків, а також у разі аварій на зовнішніх комунікаціях чи при виявленні деформації конструкцій і несправності інженерного обладнання, що порушують умови нормальної експлуатації. Позапланові огляди проводяться комісією або окремими працівниками виконавця послуг у залежності від обсягу та характеру пошкоджень, що виникли.

Саме за ініціативою позивача із проханням оглянути систему централізованого опалення проведено огляді та виявлено демонтування самовільних приладів централізованого опалення.

Після такого виявлення, представниками підприємства складено комісійний акт від 01.08.2013 року про факт самовільного відокремлення радіаторів від стояків центрального опалення, який позивачем на той час не заперечувався та не ставився під сумнів викладених в ньому фактів.

Форма складання акту законом не встановлено, а тому відсутність підпису позивача не впливає на його чинність.

Тобто акт від 01.08.2013 року є таким, що відповідає вимогам законодавства.

Також зазначає, що позивач звернувся з вимогами про визнання правочину недійсним поза межами встановлення позовної давності, оскільки акт складений від 01.08.2013 року, однак до суду позивач звернувся лише 28.08.2020 року.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Як зазначає позивач у позові про існування акту та обставини які в ньому викладені стали йому відомі 01.08.2013 року, тобто позивач об`єктивно був обізнаний та мав у наявності примірник акту від 01.08.2013 року, а отже встановлена законом позовна давність на момент звернення до суду вже сплила.

Таким чином позовні вимоги позивача про визнання акту від 01.08.2013 - недійсним, заявлено поза межами строку позовної давності, а тому є всі підстави для відмови у задоволенні позовної заяви.

Представник третьої особи КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради Бочанова Я.В. у судовому засідання заперечила щодо задоволення позовної заяви, пославшись на доводи викладені в письмових поясненнях.

При цьому, зазначила, що форми Акту про відокремлення радіаторів від стояків централізованого опалення законом не встановлено, тобто спірний Акт складено в результаті комісійного обстеження квартири та підписаний усіма членами комісії, а відсутність підпису позивача не є ознакою його нечинності/недійсності.

Окрім того, позивач звертаючись 01 серпня 2013 року із доповідною до третьої особи у якості доказу відсутності приладів опалення у належному позивачу житловому приміщенні надає саме Акт від 01.08.2013 року складений комісією КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради, тобто станом на 01 серпня 2013 року позивач не ставив під сумнів факти викладені в Акті.

Позивач об`єктивно був обізнаний та мав у наявності примірник спірного Акту від 01 серпня 2018 року, а тому позовні вимоги заявлені позивачем поза межами строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу від 07.06.2013 року посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.3).

01.07.2013 року позивач звернувся до КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради з заявою в якій зазначив про небажання користуватися послугами зазначеного підприємства та просив звільнити квартиру від теплопостачальних елементів (а.с.4).

Згодом 01.08.2013 року подав до КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради доповідну про те, що ним замінено радіатори опалення на труби, які покритті теплоізоляційним матеріалом. Одночасно просить прибути до його квартири фахівця для надання оцінки його діям.

01.08.2013 року працівниками КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради складено комісійний Акт про те, що в кв. АДРЕСА_1 власник самовільно відокремив радіатори від стояків центрального опалення. Зазначений Акт підписано складом комісії та скріплено печаткою КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради (а.с.6).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на ч.1 ст. 227 ЦК України, відповідно до якої правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу, може бути визнаний судом недійсним.

Цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства.

У статті 11 Цивільного кодексу України закріплені законодавчі підстави виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, одними з основних є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1-4 ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Як встановлено ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п`ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 13,19 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплено в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Між тим, складений працівниками КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради Акт від 01.08.2013 року є внутрішнім документом підприємства та не підпадає під ознаки правочину у розумінні ст. 202 ЦК України, а лише констатує факт самовільного відокремлення радіаторів від стояків центрального опалення. Зазначений Акт за своєю правовою природою є доказом, що підлягає оцінці судом в порядку ст. 89, 264 ЦПК України при вирішенні спору щодо прав та обов`язків сторін, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого права, виходячи з формулювань позову, положенням вищевказаної норми цивільного кодексу не відповідає можливим способам захисту прав, приймаючи до уваги положення ст.13 ЦПК України щодо розгляду справ у межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому у задоволені вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України під позовною давністю розуміється строк. У межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року (справа №509/3589/16-ц) сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, які свідчать про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, тому підстави для вирішення питання про застосування строку позовної давності за заявою представника відповідача, про який ним зазначено відсутні.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, а також те, що позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати по справі не стягуються, а компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» Жовтоводської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради про визнання правочину недійсним відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська

Дніпропетровської області