Справа № 454/2879/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,,

розглянувши у судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на корись ОСОБА_2 на неповнолітню дочку ОСОБА_4 з в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно та на користь ОСОБА_3 на неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно та надалі стягувати з нього на корись відповідачів 1/3 на двох дітей.

Свої вимоги мотивує наступним.

Він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та в них є спільна дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

На підставі виконавчого листа від 05.07.2016р. з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно.

16.06.2018р. він вдруге зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 та в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.09.2019р. винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно.

При вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 суд виходив з того, що в нього на утриманні не було інших непрацездатних осіб.

На даний час в нього на утриманні є неповнолітній син та дружина, яка здійснює догляд за дитиною та не має змоги працювати.

Таким чином, з нього стягуються аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини його доходу, на сина в розмірі 1/4 частини його доходу та кошти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його доходу, що сукупно близько 3/4 частин всього доходу.

Вважає за доцільне стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу на двох дітей, що сприятиме розумному збалансуванню його майнових інтересів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, навів суду обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала та погодилася із зменшенням розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала, вважає такий безпідставним.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до постанови від 16.08.2016р., на підставі виконавчого листа №454/1599/16 від 05.07.2016р., з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 і до досягнення дитиною повноліття, шляхом відрахування з його заробітної плати.

У позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_3 є спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини його доходу, починаючи з 03.09.2019р. і до досягнення дитиною повноліття, що стверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату від 01.11.2019р. та листом від 14.01.2020р.

З довідки про доходи встановлено, що в 2016 році заробітна плата ОСОБА_1 становила 70158,54грн. за рік та з нього, починаючи з серпня, стягнуто на користь ОСОБА_7 11391,34грн. аліментів. В 2017 році річна заробітна плата позивача склала 96307,86грн., аліменти на користь ОСОБА_7 стягнуто в сумі 19600,31грн. В 2018 році заробітна плата 138034,50грн. за рік, аліменти на користь ОСОБА_7 27779,45грн. В 2019 році заробітна плата позивача склала 190337,18грн. за рік та з цієї суми на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_3 стягнуто сукупно 47337,61грн.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя ст.181 СК України).

Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу положень ст.ст.183, 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

За змістом ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дані положення Закону також враховані в розясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3).

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і у зв`язку із наявністю обставин, передбачених ст.192 СК України, може бути зменшений.

При цьому, закон встановлює можливість врахувати такі обставини (зміну матеріального стану), які виникли після постановлення попереднього рішення про стягнення аліментів і визначити розмір аліментів в іншому розмірі з врахуванням нових обставин.

Важливим в даних правовідносинах є те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя ст.181 СК України).

Ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема ст.ст.182, 183, 184 СК України.

За таких підстав, суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, що відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Задовольняючи позов у цій частині, суд враховує і те, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , то суд виходить з наступного.

При стягненні аліментів з відповідача судом було враховано положення ст.182 СК України в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров`я, так як в нього відсутні хронічні захворювання, які можуть бути перешкодою для його працевлаштування, він є працездатною особою, судом не встановлено жодних обмежень з цього приводу. Його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати своєї спільної з ОСОБА_2 неповнолітньої дочки, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом, який є мінімальним розміром, визначеним законом.

Також, з матеріалів цивільної справи №454/2402/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів встановлено, що ОСОБА_1 визнав позовні вимоги дружини та погодився сплачувати кошти на її утримання в розмірі 4000грн. щомісячно.

Під час розгляду вказаної справи позивач не вказував, що з нього вже стягуються аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу та на неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу.

З наведеного випливає, що присудження стягнення з позивача 4000грн. щомісячно на утримання дружини окрім аліментів, які вже стягуються, не становили для нього надмірного тягару та не впливало на його майнові інтереси, оскільки він про такі обставини не вказував та визнав позовні вимоги.

З моменту ухвалення судом рішення про стягнення з позивача коштів на утримання дружини ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) сімейний, матеріальний стан та стан здоров`я не змінилися, оскільки останній не надав доказів про це.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів нижче розміру гарантованого законом.

Як відповідач ОСОБА_2 , так і позивач ОСОБА_1 , в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду або ж зміни способу їх стягнення.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього суттєво змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання дитину від першого шлюбу, в розмірі визначеному рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів не має.

З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, задоволенню не підлягають, оскільки вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 17.09.2019р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно.

Стягувати надалі з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку із зменшенням розміру аліментів, припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 17.09.2019р. по справі №459/2422/19.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 02.03.2021 року.

Головуючий: М. Я. Адамович