Справа № 465/474/20 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2747/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:36
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.;

Олійник Л.В. представника ЛМКП «Львівтеплоенерго»;

відповідача Мицака М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 01 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Львівське міське комунальне підприємство (ЛМКП) «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованих теплопостачання та постачання гарячої води в сумі 13 090 грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 33 грн. 35 коп. та інфляційних витрат в розмірі 183 грн. 27 коп., а також судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що згідно довідки ЛКП «Вулецьке» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі, які користується послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок та, окрім цього, між позивачем та відповідачами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, оскільки позивач надав ці послуги відповідачеам, а останні ними користувалися, але оплату проводили нерегулярно, в результаті чого у них утворилась заборгованість, яка і є предметом позовних вимог (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго»:

-заборгованість за надані послуги з централізованих теплопостачання та постачання гарячої води в сумі 13 090 грн. 91 коп.;

-3% річних у розмірі 33 грн. 35 коп.;

-інфляційні витрат в розмірі 183 грн. 27 коп.;

-2 102 грн. судового збору (а.с. 40-43).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що у відповідачів будь-яка заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання є відсутньою, а заборгованість за постачання гарячої води у розмірі 13 090 грн. 91 коп. у них утворилася станом ще на 01.07.2014 року, а не за період з 01.09.2018 року (а.с. 47-50).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, задоволення позовних вимог суд мотивував доведеністю позивачем факту надання ним послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води квартири відповідачів і факту несплати останніми отриманих ними згаданих послуг.

Вищенаведені висновки судом зроблені за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак такі не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Прохальна частина позовної заяви містить вимогу про стягнення з відповідачів заборгованості «за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання води в сумі 13090,91 грн.» за період (як вже вбачається з вступної частини позовної заяви) «з 1.09.2018 року по 01.01.2019 р.», тобто за 4 (чотири) місяці 2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено відповідні розрахунки (а.с. 5-7).

В той же час, як вбачається з поданого самим позивачем розрахунку «центральне опалення за період з 01.07.2014 по 30.01.2019», у відповідачів заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення взагалі є відсутньою (а.с. 6) !

На стадії апеляційного розгляду справи позивач сам визнав допущену ним помилку, зазначивши у поданому ним до суду Відзиві на апеляційну скаргу «Стосовно оплати з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» з позовною вимогою до відповідачів не зверталось».

До позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог долучено 2 (два) розрахунки: 1) «гаряча вода за період з 01.07.2014 по 30.01.2019» та 2) «гаряча вода за період з 01.07.2014 по 30.09.2018» (а.с. 5, 7), з яких вбачається, що заборгованість у розмірі 13 090 грн. 91 коп. (тобто у розмірі позовних вимог) за постачання гарячої води у відповідачів була щонайпізніше ще станом на 01.07.2014 року (а.с. 5).

У поданому до суду відповідачами Відзиві на позовну заяву міститься твердження про те, що облік холодної та гарячої води у їхній квартирі ведеться засобами обліку лічильниками, однак відповідачі починаючи з 2011 року гарячою водою з мережі центрального водопостачання не користуються, оскільки для підігріву води використовують електричний бойлер, і цей факт засвідчується тим що, як станом на вересень 2011 року, так і станом на 01.01.2020 року, показник лічильника гарячої води залишається тим самим, а саме: 448 куб.м., що стверджується долученими до цього Відзиву … квитанціями ЛМКП «Львівводоканал»: починаючи з серпня 2011 року по лютий 2019 року (а.с. 21-22).

Самим позивачем до поданого ним Відзиву на апеляційну скаргу долучено його ж таки повідомлення про оплату послуг за вересень 2018 року, у якому зазначено цей же показник лічильника - 448 куб.м.

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, показник лічильника обліку використання гарячої води у квартирі відповідачів щонайпізніше з серпня 2011 року по даний час є незмінним, а саме: 448 куб.м., що свідчить про те, що відповідачі дійсно щонайпізніше з серпня 2011 року послугами позивача (і його попередників) з гарячого водопостачання не користуються, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів оплати за ці послуги.

За наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 01 березня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованих теплопостачання та постачання гарячої води, 3% річних та інфляційних втрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.