Провадження № 2-з/522/504/21
УХВАЛА

30 вересня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Косіциної В.В. розглянувши в письмовому провадженні заяву директора ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» Лукаш О.А. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. про визнання нерухомого майна предметом іпотеки та внесення запису про іпотеку.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

28 вересня 2021 року представникоми позивача до суду була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 86,6 кв.м.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач оскаржує право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 86,6 кв.м.

Заява обгрунтована тим, що позивач вважає, що на нерухоме майно необхідно накласти арешт, з метою захисту своїх прав, оскільки невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 N 756/2609/20 (провадження N 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

"Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на зазначене, на матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення, суд вбачає між сторонами існує реальний спір щодо квартири АДРЕСА_1 .

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову про які просить позивач, фактично будуть спрямовані на охорону його матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тому захід забезпечення позову, на час розгляду справи відповідає предмету позову, є розумним, адекватним, співмірним та таким, що відповідає предмету позову.

В постанові Касаційного цивільного суд Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 504/1028/16-ц викладено наступний висновок: «...метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Тому саме для досягнення вказаної мети учасники справи, в першу чергу відповідач, не повідомляються судом про розгляд заяви про забезпечення позову, адже тільки так може бути забезпечене реальне виконання рішення суду чи ефективне запобігання можливим зловживанням з боку відповідача...».

Суд вважає, що доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову є розумними та адекватними, такі види забезпечення позову прямо передбачені ЦПК України.

У разі вжиття судом заходів забезпечення позову збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу не буде порушена, оскільки хоча право власності відповідача і буде обмежено в частин розпорядження майном, проте відповідач не буди позбавлений права володіння та користування житлом.

Також суд вбачає наявність зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, що саме такі заходи можуть забезпечити ефективний захист прав позивача у разі задоволення його позовних вимог та прямо передбачений ЦПК України.

Виходячи з характеру заявлених вимог, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у випадку задоволення позовних вимог повернення можливого відчуженого майна буде утруднене та навіть може бути унеможливлено.

За таких обставин, суд, вважає, що обрані заявником види забезпечення позову відповідають вимогам ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, з метою забезпечення права на ефективний захист, заяву про вжиття заходів забезпечення позову, підлягає задоволенню.

Вимоги щодо забезпечення позову суд вважає розумними, обґрунтованими та адекватними та такими, що відповідає предмету позову в частині арешту квартири.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву директора ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» Лукаш О.А. про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, розпорядженням в будь-який інший спосіб та з державною реєстрацією прав власності або інших речових прав на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 86,6 кв.м., належну ОСОБА_2 на підставі права приватної власності.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом (ч.1 ст. 157 ЦПК України).

Суддя Косіцина В.В.