Справа № 128/2846/19

РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Москвичової О.Р.

у відсутності учасників справи,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 про повернення транспортного засобу,

УСТАНОВИВ:

Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обгрунтовують тим, що у 2010 році особа з інвалідністю внаслідок війни І групи ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями» від 19.07.2006 № 999 та згідно з наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 30.11.2010 № 66 безкоштовно отримав в користування автомобіль ЗАЗ 1103080-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .При видачі автомобіля особа з інвалідністю ОСОБА_2 був ознайомлений з тим, що даний транспортний засіб являється державним майном та видається лише в користування, про що свідчить заява-зобов`язання з його особистим підписом.2 вересня 2013 року особа з інвалідністю ОСОБА_2 помер.Відповідно до п. 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 після смерті особи з інвалідністю автомобіль, яким він був забезпечений через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю у випадках, якщо:1) строк експлуатації автомобіля становить більше ніж 10 років;2) строк експлуатації автомобіля становить від 5 до 10 років і середньомісячний сукупний дохід сім`ї померлої особи з інвалідністю за шість місяців, що передують дню смерті особи з інвалідністю, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї;3) строк експлуатації автомобіля менше ніж 10 років і в сім`ї є особа з інвалідністю, яка:має підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не більше шести місяців з дня його смерті;був зареєстрований на час смерті особи з інвалідністю за місцем його реєстрації;не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. ОСОБА_1 , який являється членом сім`ї померлої особи з інвалідністю ОСОБА_2 , не підпадає під вищезазначені умови безоплатного переоформлення вказаного автомобіля у власність.Відповідно до п. 16 Порядку іншому члену сім`ї померлої особи з інвалідністю, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення з урахуванням зносу автомобіля. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Міністерством соціальної політики України. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у повному комплекті.Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю ОСОБА_2 не сплатив вартість автомобіля з урахуванням ступеня його зносу та відмовляється добровільно передати автомобіль Департаменту соціальної та молодіжної політики облдержадміністрації.Відповідно до заяви-зобов`язання з особистим підписом ОСОБА_2 , автомобіль видавався особі з інвалідністю з передачею права керування члену сім`ї ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_1 , про що також свідчить заява ОСОБА_1 від 24.11.2010 та лист Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації від 29.12.2010 № 04-917.Листом Департаменту соціальної та молодіжної політики від 22.11.2017 № 04-5836 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність терміново з`явитись для вирішення питання щодо повернення зазначеного автомобіля до Департаменту, та попереджено про те, що у разі неявки Департаментом буде розцінено це як відмову від добровільного повернення, та буде подано позов до суду для примусового вилучення автомобіля.Відповідно до розпорядження голови Вінницької облдержадміністрації від 29 грудня 2012 року № 750, зі змінами згідно розпорядження від 27 березня 2013 року, Головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації реорганізовано в Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації. В свою чергу, розпорядженням голови Вінницької облдержадміністрації від 04 листопада 2015 року № 688 припинено Департамент соціальної політики облдержадміністрації шляхом ліквідації та утворено Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, якому передані повноваження щодо організації роботи із забезпечення інвалідів автомобілями розпорядженням голови Вінницької облдержадміністрації від 03 грудня 2015 року № 739 зі змінами згідно розпорядження голови Вінницької облдержадміністрації від 02 березня 2016 року № 132.Відповідно до п. 2 Порядку, Мінсоцполітики за передбаченою законом про Державний бюджет України на відповідний рік бюджетною програмою для фінансування забезпечення інвалідів автомобілями перераховує кошти на рахунок, відкритий органами Казначейства Фонду соціального захисту інвалідів.

Зі вищевказаних обставин позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_1 повернути Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації автомобіль ЗАЗ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , яким був забезпечений ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю внаслідок війни І групи, у повній комплектності та стягнути з нього судовий збір в сумі1921 грн 00 коп. на користь держави в особі Фонду соціальногозахисту інвалідів.

Ухвалою судді від 17.12.2019 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 23.06.2020 судом було встановлено, що стороною відповідача, незважаючи на роз`яснення, викладені 17.12.2019 в ухвалі про відкриття провадження у даній справі, не було подано відзив на позовну заяву. Також було встановлено, що будь-яких клопотань про вчинення процесуальних дій від учасників справи не надходило, тому було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, про що постановлено відповідну ухвалу.

18.01.2021 представник відповідача ОСОБА_1 згідно з ордером Білозор О.Л. подав через канцелярію суду письмову заяву про поновлення строку на подачу заяви про приєднання до матеріалів справи доказів. Заяву обгрунтовує тим, що відповідачем ОСОБА_1 лише в січні 2021 року було знайдено лист Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА № 04-2378 від 06.06.2014, який адресований на його адресу, з вимогою про повернення транспортного засобу, який являється предметом спору по вищевказаній цивільній справі.Вважає, що даний доказ є важливим документом по справі, і з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи має бути приєднаний судом до матеріалів справи.Враховуючи, що даний лист відповідачем був отриманий ще у 2014 році і з того часу минуло більше шести років, і що він був знайдений лише в січні місяці 2021 року, відповідач змушений звернутися з даною заявою до суду з метою поновлення судом строку на подання доказів.

17.02.2021 представник відповідача ОСОБА_1 згідно з ордером Білозор О.Л. подав через канцелярію суду письмову заяву про застосування по справі № 128/2846/19 за позовною заявою Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 про повернення транспортного засобупозовної давності, та в зв`язку з цим просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Докази надсилання копії цієї заяви позивачам долучив до заяви. Заяву про застосування до позовних вимог позовної давності обгрунтовує тим, що з листа Департаменту соціальної політики від 06.06.2014 вбачається, що позивачі знали про те, що ОСОБА_2 , який був забезпечений автомобілем, який являється предметом спору, помер, і відповідно Департамент соціальної політики звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про повернення транспортного засобу.Однак з позовом до суду про повернення транспортного засобу позивачі звернулись лише в жовтні 2019 року, тобто більше ніж через п`ять років після того, як могли звернутися з даним позовом до суду. Таким чином, строк позовної давності сплинув в червні 2017 року, а позивачі звернулись до суду з позовом в жовтні 2019 року.

В судове засідання 17.02.2021 року учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Представник позивача заступник директора Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністраціїМельник О.В. попередньо надіслав на електронну адресу суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, в заяві також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. В матеріалах справи також міститься заява директора Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 згідно з ордером Білозор О.Л. просив розглянути справу у його відсутності, про що зазначив в поданій 17.02.2021 через канцелярію суду письмовій заяві про застосування позовної давності.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 17.02.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації № 66 від 30.11.2010 «Про видачу автомобілів «Славута» інвалідам, які перебувають на обліку для забезпечення спецавтотранспортом, забезпечено спецавтотранспортом інвалідів війни І групи з числа учасників бойових дій в Великій Вітчизняній війні та війни з Японією із зняттям їх з черги. Автомобілем «Славута» ЗАЗ-110308-44 (зі звичайним керуванням) відповідно до черги безкоштовно було забезпечено, в тому числі, ОСОБА_2 , що підтверджується копією даного наказу (а.с. 9-10).

01.12.2010 ОСОБА_2 підписав заяву-зобов`язання начальнику Головного управління праці та соціального захисту населення Давиденко В.В., в якій зазначив, що обласною МСЕК 02.04.1999 йому показаний автомобіль з ручним керуванням (із звичайним керуванням); просив забезпечити його безкоштовно автомобілем «Славута-1103» зі звичайним керуванням та виплачувати компенсацію на бензин; також в заяві зазначив про те, що йому відомо, що цей спецавтотранспорт видається для його користування і являється державним майном; зобов`язався, в зв`язку з цим, дотримуватись Правил дорожнього руху, експлуатації, профілактичного ремонту, не передавати його в користування іншій особі без дозволу в установленому порядку та не відчужувати його, що підтверджується копією даної заяви (а.с. 11).

Відповідно до копії письмової заяви гр. ОСОБА_1 від 24.11.2010, адресованої Головному управлінню праці та соціального захисту населення, ОСОБА_1 просив надати дозвіл на керування автомобілем марки «ЗАЗ 110308-44», який видано органами соціального захисту в якості безкоштовного автомобіля його дідусеві інваліду війни І групи ОСОБА_2 та зобов`язався забезпечити інваліда транспортними послугами (а.с. 12).

З копії листа Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 29.12.2010 вбачається, що відповідно до медичних показників інваліду війни І групи ОСОБА_2 протипоказано водіння автомобіля. Тому, відповідно до п. 3 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999, Головне управління розглянуло питання про передачу права на користування автомобілем і не заперечувало щодо видачі тимчасового талону ОСОБА_1 терміном на 3 роки (а.с. 13).

29.12.2010 Головним управлінням праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 було видано довідку № 04-9-16 про реєстрацію транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «ЗАЗ-110308-44», що підтверджується копією даної довідки (а.с. 14).

В зв`язку з забезпеченням ОСОБА_2 автомобілем було видано повідомлення про забезпечення автомобілем, яке є додатком № 9 до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 02.08.2006 № 295, що підтверджується його копією (а.с. 15).

Сторонами не заперечується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до розпорядження голови Вінницької облдержадміністрації від 29.12.2012 № 750, зі змінами згідно розпорядження від 27.03.2013 № 125, Головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації реорганізовано в Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації. В свою чергу, розпорядженням голови Вінницької облдержадміністрації від 04.11.2015 року № 688 припинено Департамент соціальної політики облдержадміністрації шляхом ліквідації та утворено Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, якому передані повноваження щодо організації роботи із забезпечення інвалідів автомобілями розпорядженням голови Вінницької облдержадміністрації від 03.12.2015 № 739, зі змінами згідно з розпорядженням голови Вінницької облдержадміністрації від 02.03.2016 № 132 (а.с. 17, 18-19, 20).

З метою досудового врегулювання спору 22.11.2017 за вих. № 04-5836 Департаментом соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації на адресу ОСОБА_1 було направлено лист, зі змісту якого вбачається, що у зв`язку з тим, що з дня смерті особи з інвалідністю ОСОБА_2 , який був забезпечений автомобілем через структурний підрозділ соціального захисту населення, пройшло більше шести місяців, строк експлуатації автомобіля менше ніж 10 років, необхідно терміново з`явитися до Департаменту соціальної та молодіжної політики облдержадміністрації для вирішення питання щодо повернення зазначеного автомобіля до Департаменту. Також в листі міститься роз`яснення про те, що у разі неявки Департаментом соціальної та молодіжної політики буде розцінено це як відмову від добровільного повернення автомобіля та буде подано документи до суду для примусового вилучення автомобіля, що підтверджується копією даного листа (а.с. 16).

Оскільки спірний автомобіль до цього часу не повернуто, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Згідно з пунктом 6 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (в редакції, що діяла станом на 30.11.2010) інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах, згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Умови, за яких після смерті інваліда автомобіль може бути залишений члену його сім`ї, визначені в пункту 16 Порядку.

Так, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім`ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім`ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля, та суми, сплаченої за нього інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Отже, підзаконним нормативно-правовим актом чітко встановлено, строк, протягом якого член сім`ї померлого інваліда має сплатити розрахункову суму (шість місяців з дня смерті інваліда), а після спливу зазначеного строку в нього виникає обов`язок повернути такий автомобіль головному, районному управлінню соціального захисту у повному комплекті, а в останнього відповідно виникає право вимагати повернення (вилучення) такого автомобіля в разі відмови від його добровільного повернення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі № 800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи той факт, що відповідач відмовився сплачувати кошти за автомобіль та його повертати та не повернув його Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, тому він тим самим порушив права позивача. Відтак, автомобіль повинен був бути повернутий відповідачем Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із письмової заяви представника відповідача від 17.02.2021, він просить застосувати строк позовної давності звернення до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20.09.2011за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Враховуючи обґрунтування поданої представником відповідача ОСОБА_1 згідно з ордером Білозором О.Л. заяви про поновлення строку на подачу заяви про приєднання до матеріалів справи доказів, суд вважає поновити строк на подачу заяви про приєднання до матеріалів справи доказів та долучити до матеріалів справи подані стороною відповідача письмові докази, а саме: лист Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації за вих. № 04-2378 від 06.06.2014, який було надіслано на адресу ОСОБА_1 . Зі змісту даного листа вбачається, що ОСОБА_1 просили терміново з`явитися до Департаменту соціальної та молодіжної політики облдержадміністрації для вирішення питання щодо повернення автомобіля в зв`язку зі смертю інваліда ОСОБА_2 , який був забезпечений ним через Головне управління соцзахисту населення. Також було роз`яснено, що в разі неявки Департамент соціальної політики буде розцінювати це як відмову від добровільного повернення та подасть документи до суду, що підтверджується копією даного листа (а.с. 153).

Тобто, з дня отримання відповідачем ОСОБА_1 листа Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації за вих. № 04-2378 від 06.06.2014, позивач дізнався про порушення свого права, а також особу, яка його порушила, і саме з цього часу в нього виникли підстави вимагати повернення (вилучення) автомобіля, а відтак розпочав свій перебіг строк позовної давності.

В судовому засіданні та з матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , а відповідач, отримавши лист Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації за вих. № 04-2378 від 06.06.2014, до позивача не з`явився, тим самим відмовився сплатити кошти за спірний автомобіль та його повернути, тому на той час саме з червня 2014 року у Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації, правонаступником якого став Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, а згодом правонаступником останнього став Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, виникла можливість реалізувати право щодо повернення автомобіля в примусовому порядку через суд.

Правом на захист своїх інтересів Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації скористався лише 23.10.2019, пред`явивши до суду даний позов.

Отже, на момент звернення позивачів до суду з даним позовом трирічний строк, в межах якого останні можуть звернутися до суду з вимогою про захист їх цивільного права або інтересу, сплинув.

Будь-яких підстав для поновлення строку звернення до суду позивачами по справі не наведено, заяви про поновлення строку позовної давності не надано.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що з позовом позивачі звернулися, пропустивши строк позовної давності, встановлений нормами ст. 257 ЦК України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачами, не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 про повернення транспортного засобу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач:Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, адреса місцезнаходження: 21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7.

Позивач: Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, адреса місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, вул. Пирогова, 135А.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення 26.02.2021.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська