ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» лютого 2021 року

м. Харків

справа № 642/1455/16

провадження № 22з/818/83/21

провадження № 22з/818/84/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , правонаступник позивачки ОСОБА_2 , представниця правонаступника позивачки ОСОБА_3 ,

відповідачка ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року в складі судді Лазарєва А.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, в рахунок погашення заборгованості за договором позики б/н від 24 квітня 2009 року в розмірі 525 100,00 грн, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24 квітня 2009 року № 178, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а саме житловий будинок літ «А-1», шл/бл, цегла житловою площею 37,7 кв м, загальною площею 63,5 кв м з надвірними будівлями: сарай літ «Б», навіс літ «В», вбиральня літ «Г», огорожа № 1,2, льох літ «Д», розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на нього; визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ «А-1», шл/бл, цегла житловою площею 37,7 кв м, загальною площею 63,5 кв м з надвірними будівлями: сарай літ «Б», навіс літ «В», вбиральня літ «Г», огорожа № 1,2, льох літ «Д», розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; припинено право власності ОСОБА_4 на житловий будинок літ «А-1», шл/бл, цегла житловою площею 37,7 кв м, загальною площею 63,5 кв м з надвірними будівлями: сарай літ «Б», навіс літ «В», вбиральня літ «Г», огорожа № 1,2, льох літ «Д», розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з переходом права власності до ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 5397,97 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок залишено без задоволення; стягнуто з ОСОБА_2 , який є правонаступником ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_5 8922,30 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

11 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заява ОСОБА_5 мотивована тим, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн, які він сплатив за договором про надання правничої допомоги від 02 листопада 2020 року, що підтверджується довідкою про сплату судових витрат від 08 лютого 2021 року, у зв`язку з чим просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь ці витрати.

Заява ОСОБА_4 мотивована тим, що нею були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн, які вона сплатила за договором про надання правничої допомоги від 02 листопада 2020 року, що підтверджується довідкою про сплату судових витрат від 08 лютого 2021 року, у зв`язку з чим просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь ці витрати.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 11 лютого 2021 року від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності за наявними в матеріалах справи документами.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяв вважає, що заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

02 листопада 2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір про надання правничої допомоги та цього ж дня між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов яких клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується доручення, під час строку дії цього договору здійснити представництво (представити) клієнта в Харківському апеляційному суді у цивільній справі № 642/1455/16-ц.

Відповідно до пункту 3.1 цих договорів про виконання послуг адвокат надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг.

Пунктом 5.1 договору, що підписано ОСОБА_4 за правничу допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 12000,00 грн.

Пунктом 5.1 договору, що підписано ОСОБА_5 , за правничу допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 16000,00 грн.

Матеріали справи містять копію посвідчення адвоката України № 1614 від 10 грудня 2008 року та копії ордерів серія ХВ № 547000047 від 02 листопада 2020 року, серія ХВ № 547000048 від 02 листопада 2020 року.

З акту прийому-передачі наданих послуг від 09 лютого 2021 року до договору про надання правничої допомоги від 02 листопада 2020 року вбачається, що адвокат надав, а ОСОБА_5 прийняв послуг з надання правничої допомоги з представництва інтересів клієнта в Харківському апеляційному суду по справі № 642/1455/16-ц а саме: правовий аналіз наданих клієнтом документів; пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; складання апеляційної скарги; складання інших процесуальних документів (заяв, клопотань): заяв про поновлення строку на апеляційне оскарження, заяви про усунення недоліків щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, участь у судовому засіданні (1 засідання), всього на загальну суму 16 000,00 грн.

Із довідки про сплату судових витрат з надання професійної правничої допомоги від 08 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 дійсно сплатив адвокату ОСОБА_6 суму судових витрат з надання професійної правничої допомоги 16000,00 грн.

З акту прийому-передачі наданих послуг від 09 лютого 2021 року до договору про надання правничої допомоги від 02 листопада 2020 року вбачається, що адвокат надав, а ОСОБА_4 прийняла послуги з надання правничої допомоги з представництва інтересів клієнта в Харківському апеляційному суду по справі № 642/1455/16-ц а саме: вивчення матеріалів справи № 642/1455/16-ц (82 аркуші), правовий аналіз матеріалів справи, складання відзиву на апеляційну скаргу, участь у судовому засіданні (1 засідання); складання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі, всього на загальну суму 12000,00 грн.

Як вбачається з довідки про сплату судових витрат з надання професійної правничої допомоги від 08 лютого 2021 року, ОСОБА_4 дійсно сплатила адвокату Захаровій О.О. суму судових витрат з надання професійної правничої допомоги 12000,00 грн.

Водночас, належних платіжних документів (квитанції, чеків тощо), детального розрахунку витрат на правову допомогу із зазначенням конкретних вчинених дій та часу, витраченого на надання правової допомоги, до суду апеляційної інстанції не надано, що свідчить про відсутність належних та допустимих доказів здійснених витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у задоволенні заяв.

Керуючись ст. ст.141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 26 лютого 2021 року.