ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №946/7579/20

Апеляційне провадження № 22-ц/813/10543/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Баннікової Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

24.11.2020 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника, адвоката Ільків М.М., звернулась із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-МТСБУ) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 85 098,44 гривень. Остаточно уточнивши позов, позивачка в особі представника просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 11 073,26 гривень, 3 % річних у розмірі 2 321,34 гривень, інфляційні втрати у розмірі 4 615,72 гривень, а всього 18 010,32 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 26.09.2019 року в с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області водій ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом «Урал» № НОМЕР_1 , не впорався із керуванням і здійснив наїзд на придорожній стовп ліній електропередач. Внаслідок ДТП пасажир мотоциклу ОСОБА_5 загинула на місці. Відповідальність ОСОБА_4 станом на 26.09.2019 року застрахована не була. 30.10.2019 року розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації позивача ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.11.2019 року на адресу відповідача МТСБУ надіслано заяву в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо виплати суми страхового відшкодування в розмірі 75 114 гривень, однак листом від 28.11.2019 року МТСБУ повідомило, що строк розгляду заяви призупинено і рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання МТСБУ відповідного рішення на підтвердження наявності вини в діях водія за скоєння ДТП. З таким рішенням МТСБУ позивачка не погодилась, вважає його безпідставним, оскільки відповідальність водія настає незалежно від його вини. Враховуючи, що під час розгляду справи відповідач виплатив позивачці страхове відшкодування в розмірі 75 114 гривень, 17.02.2021 року позивачка в особі представника уточнила позовні вимоги і просила стягнути з МТСБУ: пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за період з 07.02.2020 року по 16.02.2021 року.

Представник відповідача у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог зазначаючи, що затримка виплати страхового відшкодування пов`язана з тим, що за фактом ДТП Ізмаїльським ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якому остаточне рішення не прийняте. Відповідно до ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ призупинив строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до набрання рішенням законної сили у кримінальному провадженні, а тому з МТСБУ не підлягають стягненню штрафні санкції через затримку виплати страхового відшкодування.

Позивачка і її представник, представник відповідача не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції 15.07.2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2021 року позов задоволено. Суд стягнув з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, 3 % річних, інфляційні втрати, а всього на кожну дитину по 9 005, 16 гривень та по 2 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. З МТСБУ на користь держави суд стягнув судовий збір в розмірі 2 102 гривень.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, і, відповідно до розрахунку представника позивача, з яким погодився суд, за період з 07.02.2020 року по 16.02.2021 року суд стягнув з МТСБУ на користь позивачки пеню у розмірі 11 073,26 гривень, 3 % річних у розмірі 2 321,34 гривень, інфляційні збитки у розмірі 4 615,72 гривень, а всього 18 010,32 гривень.

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

08.11.2019 року МТСБУ отримано від позивачки заяву про здійснення, на підставі п. 27.1 ст. 27 Закону, відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

За фактом ДТП слідчими органами проводиться досудове розслідування, яке триває. Остаточне рішення не прийнято, як то закриття кримінального провадження чи спрямування обвинувального акту до суду, відсутнє і судове рішення щодо встановлення особи, винної у ДТП.

У відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Між тим, згідно положень ч. 2 ст. 36.2 ст. 36 Закону, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Вказане кореспондується і з правовим висновком Верховного Суду від 07.10.2020 по справі № 487/3094/17-ц, де зазначено, що у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди (зокрема вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили), зазначена обставина підлягає доведенню на загальних підставах в ході розгляду цивільної справи. Також зазначено, що обґрунтованим є висновок про передчасність вимог щодо покладення на відповідачів відповідальності за завдану шкоду враховуючи, що винну у скоєнні ДТП особу, в результаті якої було завдано шкоди на час розгляду справи, не встановлено. Верховним Судом зазначено, що твердження, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає відповідальність власника такого джерела незалежно від вини (ст. 1187 ЦК України), підлягають відхиленню, оскільки дані правовідносини врегульовані ч. 1 ст. 1188 ЦК України, яка передбачає, що обов`язковою умовою відповідальності за шкоду, є вина завдавача шкоди.

Листом № ЗЛ-05/39525 від 28.11.2019 року позивачку інформовано, що на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення про здійснення регламентної виплати призупиняється до дати, коли МТСБУ стане відомо про набрання рішення у такій справі законної сили. Однак, позивачка звернулась із позовом до МТСБУ про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП. Позовними вимогами були стягнення страхового відшкодування на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону у сумі 75 114 гривень, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та витрат на правничу допомогу.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо прийнятого остаточного рішення у кримінальному провадженні, наявності судового рішення, яке набуло законної сили про визнання ОСОБА_4 винним у ДТП, яка мала місце 26.09.2019 року.

Положенням п. 32.1 ст. 32 Закону визначено, що шкода, заподіяна при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону, не відшкодовується.

Враховуючи тривалість досудового розслідування та неприйняття слідчим органом остаточного рішення, МТСБУ поновлено розгляд заяви ОСОБА_1 і прийнято рішення про здійснення регламентної виплати і 17.02.2021 року сплачено на користь малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 75 114 грн. Не зважаючи на це позивачка 25.02.2021 року подала заяву про стягнення з МТСБУ штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, не зазначивши яку ж саме норму права відповідач порушив.

Суд не обґрунтував у чому ж полягає вина МТСБУ.

Відповідач діяв виключно у межах норм чинного законодавства, оскільки згідно ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. МТСБУ не допущено прострочення регламентної виплати. Не з вини МТСБУ є триваючим досудове розслідування кримінального провадження № 0002026 від 26.09.2019 року. За таких обставин, стягнення з МТСБУ пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим і незаконним, прийнятим без врахування обставин справи та положень ст. 1188 ЦК України, ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону.

Суд стягнув з МТСБУ на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 гривень, між тим, розмір судового збору визначається залежно від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється на 1 січня календарного року. За подання до суду у 2020 році позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір становив 840,80 грн.

Позивачка не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу Банка.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов і стягуючи з МТСБУ на користь позивачки пеню, 3% річних і інфляційні втрати, суд першої інстанції виходив з того, що МТСБУ, як боржник, прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка мала місце 26.09.2019 року у с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, загинула ОСОБА_5 , пасажирка колісного транспортного засобу - мотоцикла марки «Урал» р/н НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_4 . Розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації від 30.10.2019 року позивачку ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є дітьми загиблої ОСОБА_5 . За фактом ДТП Ізмаїльським ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0002026 від 26.09.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.10-12,17,18,20,21).

Станом на час скоєння ДТП, тобто станом на 26.09.2019 року цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована не була.

08.11.2019 року представник позивачки повідомив МТСБУ про настання страхового випадку і звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.8).

24.11.2020 року ОСОБА_1 в особі представника звернулась із позовом до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування у розмірі 85 098,44 гривень (а.с.1-4).

Листом № 3.1-05/39525 від 28.11.2019 року МТСБУ, із посиланням на ст.36 Закону України, повідомив представника позивачки, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно надати документ (вирок суду, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та підтвердження причинно-наслідкового зв`язку (а.с.24,25).

У лютому 2021 року МТСБУ, в добровільному порядку, прийняло рішення і виплатило страхове відшкодування представнику малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю їхньої матері ОСОБА_5 , яка загинула в ДТП 26.09.2019 року в розмірі 75 114 гривень, що вбачається з листа МТСБУ від 16.02.2021 року (а.с.87).

Позивачка визнала факт виплати страхового відшкодування 17.02.2021 року в розмірі 75 114 гривень, що вбачається з уточнених позовних заяв її представника від 02.03.2021 року та від 20.04.2021 року (а.с.95-97,105,106).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Між сторонами виникли правовідносини зі страхового відшкодування, які регулюються нормами ЦК України і Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закон).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка мала місце 26.09.2019 року у с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, загинула ОСОБА_5 , пасажирка колісного транспортного засобу - мотоцикла марки «Урал» р/н НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_4 . За фактом ДТП Ізмаїльським ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0002026 від 26.09.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Станом на 26.09.2019 року (час скоєння ДТП) цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована не була.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 ч.1 Закону).

МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (ст. 41, п. 41.1 пп. а Закону).

08.11.2019 року представник позивачки повідомив МТСБУ про настання страхового випадку і звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування, а №3.1-05/39525 від 28.11.2019 року МТСБУ, із посиланням на ст. 36 Закону України, повідомило представника позивачки, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно надати документ (вирок суду, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та підтвердження причинно-наслідкового зв`язку.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ст. 37 п.п.37.1.1-37.1.4 Закону).

З аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15).

У лютому 2021 року МТСБУ прийняло рішення про виплату страхованого відшкодування представнику малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю їхньої матері ОСОБА_5 , яка загинула в ДТП 26.09.2019 року у розмірі 75 114 гривень, що вбачається з листа МТСБУ від 16.02.2021 року.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (п.36.2 ст. 36 Закону).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч.2 ЦК України).

Заяву про регламентну виплату представник позивачки подав до МТСБУ 08.11.2019 року, а регламентна виплата МТСБУ здійснена 16.02.2021 року.

Вимоги позивачки щодо сплати МТСБУ регламентної виплати у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , що настала в ДТП 26.09.2019 року, ґрунтуються на законі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з МТСБУ на користь позивачки за період з 07.02.2020 року по 16.02.2021 року: пені, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Доводи представника МТСБУ у скарзі, що: підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.10.2020 по справі № 487/3094/17-ц, а саме, що у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди зазначена обставина підлягає доведенню на загальних підставах в ході розгляду цивільної справи; листом № ЗЛ-05/39525 від 28.11.2019 року позивачку інформовано, що на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення про здійснення регламентної виплати призупиняється до дати, коли МТСБУ стане відомо про набрання рішення у такій справі законної сили; матеріали справи не містять відомостей щодо прийнятого остаточного рішення у кримінальному провадженні або іншого рішення, яке набуло законної сили про визнання ОСОБА_4 винним у ДТП 26.09.2019 року; МТСБУ не допущено прострочення регламентної виплати і не з вини МТСБУ є триваючим досудове розслідування кримінального провадження № 0002026 від 26.09.2019 року, - до уваги не приймаються.

Висновки Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 року по справі № 487/3094/17-ц стосувались правовідносини з відшкодування шкоди за ч.1 ст. 1188 ЦК України, яка передбачає, що обов`язковою умовою відповідальності за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, є доведення вини завдавача шкоди.

У даному випадку йдеться про регламенту виплату МТСБУ за спричинення шкоди ОСОБА_4 , який, як володілець джерела підвищеної небезпеки, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто з підстав ст. 1187 ЦК України і ст. 41 Закону.

Так, з Витягу із ЄРДР від 26.09.2019 року вбачається, що 26.09.2019 року біля 16:30 години в с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючи мотоциклом марки «Урал» р/н НОМЕР_1 і рухаючись по вул. 28 червня боку вул. В. Мунтяну у напрямку пров. Шевченка, навпроти будинку №59 по вул. 28 червня не впорався з керуванням транспортним засобом на закруглені дороги вправо виїхав за межі проїжджої частини вліво по ходу свого руху та здійснив наїзд на придорожний стовп ліній електропередач. Внаслідок ДТП пасажир мотоциклу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримала тілесні ушкодженні від яких померла на місці пригоди (а.с.10).

Тобто у даному випадку шкоду завдано не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Крім того, п.36.2 ст. 36 Закону не передбачає призупинення регламентної виплати МТСБУ до дати набрання чинності рішення у кримінальній, цивільній або іншій справі.

З огляду на викладене, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі № 487/3094/17-ц, не підлягають застосуванню у даній справі.

Оскільки заяву про регламентну виплату подано 08.11.2019 року, а регламентна виплата МТСБУ здійснена 16.02.2021 року, має місце прострочення МТСБУ виконання грошового зобов`язання.

Доводи представника МТСБУ у скарзі щодо неправильного визначення розміру судового збору заслуговують на увагу.

Згідно ч. 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розмір судового збору визначається залежно від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється на 1 січня календарного року (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України») і на 1 січня 2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102 гривень. За подання у 2020 році позовної заяви майнового характеру, яка подається фізичною особою, судовий збір становив 1% від цини позову але не менше 0,4 розміру і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто мінімальний розмір судового збору для фізичної особи у 2020 році становив 840,80 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

З огляду на викладене, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції за позовом фізичної особи ОСОБА_1 (у даному випадку судом першої інстанції вирішені позовні вимоги фізичної особи у розмірі 18 010,32 гривень) становив 840,80 гривень.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає зміні.

Апеляційна скарга представника МТСБУ не містить доводів в частині розрахунків пені, 3% річних, інфляційних втрат, а також в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з МТСБУ на користь позивачки за період з 07.02.2020 року по 16.02.2021 року: пені, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, рішення суду в цій частині відповідає обставинам справи і нормам матеріального права ст. 1187 ЦК України та ст. 41 Закону, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в цій частині без змін.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення судового збору в розмірі 2 102 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому МТСБУ не має права на відшкодування судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2021 року в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання залишити без змін.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2021 року в частині стягнення судового збору змінити, виклавши рішення суду в цій частині у наступній редакції:

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: