Справа № 643/2854/19
Провадження № 2/643/262/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021

14 грудня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та 3% річних,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором позики від 25.02.2016 в розмірі 19500 доларів США та 1702,11 доларів США 3% річних за порушення строків повернення позики разом із судовими витратами.

Позовні вимоги мотивує тим, що 25.02.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі шляхом видачі розписки укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти у розмірі 19500 доларів США. Згідно умов розписки ОСОБА_3 зобов`язався повернути позивачу позику у строк до 31.03.2016. Однак, станом на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернув. Станом на день подання позову прострочення боржника становить 1062 днів, а тому позивача просить стягнути на свою користь з відповідача і 3% річних, що складають 1702,11 доларів США. 13.02.2019 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про сплату боргу та 3% річних, між тим останній ухиляється від повернення боргу.

Від представника відповідача адвоката Сьомочкіна О.М. надійшов відзив на позов, із змісту якого вбачається, що позивач вводить суд в оману, надавши недостовірну інформацію та неналежні докази. Так, майже дев`ять років, а саме, в період часу 2010-2013, відповідач реалізовував себе професійно у якості митного декларанта, надаючи послуги представникам комерційних організацій у декларуванні товарів, що перетинають кордон України. Саме у той період до відповідача звернувся ОСОБА_2 з питаннями оформлення митної декларації до відповідної групи товарів. Добровільне співробітництво з позивачем не було достатньо ефективним, т.я. останній своїми діями унеможливлював виконання попередніх домовленостей за взаємними зобов`язаннями сторін, на ґрунті чого виникали взаємні претензії, що у рамках цивільно-правових відносин повинні були з`ясовуватися між суб`єктами у сфері господарської діяльності відповідно до наявного договору між ними. Однак, позивач зі своїми спільниками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є свідками у наданні нібито боргової розписки, протягом подальших декілька років переслідували ОСОБА_3 та членам його родини, погрожуючи фізичною розправою. Внаслідок протиправних дій позивача та його спільників, 22.02.2016 ОСОБА_3 прибув до офісного приміщення Бізнес-центру по АДРЕСА_1 , де на п`ятому або шостому поверсі, у закритому під охорону офісному приміщенні протягом тривалого часу йому та членам його родини погрожували розправою, примушуючи до написання боргової розписки, тобто під фізичним та психічним впливом, відповідач був вимушений власноруч під диктування ОСОБА_2 написати нікчемну за своїм змістом розписку на 19500 доларів США, які відповідач ні у кого не брав та навидь не бачив. Крім того, зазначає, що у розписці мають місця виправлення, які на думку відповідача, зроблені умисно позивачем, з метою ввести суд в оману, використовуючи такий доказ, як неналежний. Відповідачем, у зв`язку із зазначеними обставинами направлено заяву до Київського РВ НП у м. Харкові для внесення обставин з протиправних дій, що передбачені ст.ст.190,355 КК України. Також відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки розписка складена 22.02.2016, тобто строк, передбачений ст.257 ЦК України сплив 23.02.2019, а позивач звернувся до суду з позовом 26.02.2019, а тому просить застосувати строки позовної давності.

Представник позивача адвокат Романченко О.М. скористався правом надання відповіді на відзив, із змісту якого вбачається, що твердження відповідача, викладені у відзиві, необґрунтовані, т.я. перебіг трирічного строку позовної давності за зобов`язаннями ОСОБА_3 за договором позики, укладеного із ОСОБА_2 , почався не з дати укладання розписки, а із дати, коли ОСОБА_3 мав виконати своє зобов`язання щодо повернення боргу. Таким чином, строк позовної давності для звернення до суду не сплив.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та викладені в ньому обставини, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав, підтримавши доводи та обставини, викладені у відзиві проти позову, просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В подальшому представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши 14.12.2021 о 10:29 електронну заяву про перенесення судового засідання 14.12.2021, призначеного на 10:30, яку суд отримав о 10:51, через зайнятість адвоката Сьомочкіна О.М. в іншому суді, при цьому жодного доказу у підтвердження поважної причини своєї неявки до суду не надав.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що з часу перебування цивільної справи у провадженні з боку представника відповідача до суду надійшли заяви про перенесення або відкладання розгляду справи від 25.06.2019, 23.09.2019, 19.03.2020, 28.04.2020, 15.12.2020 з посиланням на поважні причини своєї зайнятості або відсутності, без належного тому підтвердження, між тим справа слуханням відкладалась та судовий розгляд не завершався.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, чинного ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а тому враховуючи неодноразові відкладення судових засідань через неявку представника відповідача, при наявності наданого відзиву відповідача, пояснень учасників справи за предметом позову, дослідження матеріалів справи та наданих доказів, відсутності поважних причин неприбуття в судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що 25.02.2016 ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 суму еквіваленту 19500 доларів США, яку зобов`язався повернути до 31.03.2016, на підтвердження чого, ОСОБА_3 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надав особисто розписку (а.с.113).

Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики).

Згідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено, позивач 13.02.2019 звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості з урахуванням 3% річних, про що свідчать поштові платежі та опис поштових вкладень (а.с.8-10).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Далі, на підставі заявленого представником відповідача клопотання, проведена науково-дослідна експертиза з метою дослідження документу на наявність зміни тексту та виправлень.

Із висновку судової технічної експертизи, проведеної експертами ХНДКЦ МВС України №10/7/272СЕ-20 від 06.102020, зокрема вбачається, що у розписці від 25.02.2016 мають місця зміни первинного змісту документа (а.с.177-187).

Так, дійсно на а.с.113 міститься оригінал розписці від 25.02.2016, де на зворотному аркуші написаний графік погашення заборгованості ОСОБА_3 з внесенням у деяких датах виправлення, про що ОСОБА_3 вказав «исправленому в датах верить… Исправлено собственноручно ОСОБА_3 », що не спростовується сторонами по справі, як і сам факт складання та підписання розписки саме ОСОБА_3 , та не має значення для вирішення питання щодо наявності заборгованості перед позивачем.

Разом з цим, представник позивача, заперечуючи щодо вимог позову посилається на те, що відповідач взагалі не отримував будь-яких коштів від ОСОБА_2 , склав та підписав боргову розписку власноруч під впливом останнього та його спільників, з позивачем мали місця непорозуміння через господарську діяльність тощо.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справ суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, предметом доказування за розгядаємим позовом є письмова розписка від 25.02.2016, якою ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 19500 доларів США.

Поясненнями свідків в судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтверджений факт передачі 25.02.2016 в офісі по пров. Театральному в м. Харкові в їх присутності ОСОБА_2 грошових коштів близько 20000 доларів США ОСОБА_3 , про що останній власноруч склав боргову розписку. Будь-якого впливу на ОСОБА_3 ані ОСОБА_2 , ані свідками або іншими особами, не здійснювалось.

Надання з боку представника відповідача повідомлення старшого дізнавача ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за №126/119/61-2021аз від 10.09.2021, із змісту якого вбачається, що матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0002142 від 11.06.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України винесено постанову про закриття кримінального провадження 19.12.2020 (а.с.219) не є належним та достатнім доказом того, що ОСОБА_7 склав боргову розписку 25.02.2016 під фізичним та психічним впливом позивача або інших осіб.

Будь-яких інших достатніх, належних та переконливих доказів у підтвердження доводів відповідача, суду не надано.

Отже, аналізуючи викладене, досліджені надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач має перед позивачем заборгованість у вигляді 19500 доларів США на підставі боргової розписки від 25.02.2016.

Далі, відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625).

Так, станом на день подання позову 26.02.2019 прострочення боржника становить 1062 днів, а тому 3% річних за період з 01.04.2016 по 26.02.2019 при сумі залишку 19500 доларів США складають 1702,11 доларів США (3%/365*19500*1062/100%), що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.02.2019 становить 45940,70грн.

Далі, у відповідності до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної жати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.253, ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Із тексту розписки вбачається, що визначений строк повернення позики відповідачем, як 31.03.2016, а позивач звернувся до суду з позовом 26.02.2019, тобто без порушення встановлених строків позовної давності, а тому такі ствердження представника відповідача є надуманими та необґрунтованими.

Отже, аналізуючи вищевикладене, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, вбачається, що відповідач до сьогоднішнього часу не повернув ОСОБА_2 суму позики в розмірі 19500 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.02.2019 становить 526316 (п`ятсот двадцять шість тисяч триста шістнадцять)грн.,70коп. та з боку ОСОБА_3 не надано суду належних та переконливих доказів у підтвердження своїх заперечень щодо вимог позову, тому у суду є підстави для визнання вимог позову обґрунтованими, належним чином підтвердженими, відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача суд стягує на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 25.02.2016 в розмірі 19500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.02.2019 становить 526316 (п`ятсот двадцять шість тисяч триста шістнадцять)грн.,70коп. та 1702 (одна тисяча сімсот два)долара США,11 центів 3% річних за порушення строків повернення позики, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.02.2019 становить 45940 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот сорок)грн.,70коп., а всього, на загальну суму 21202 (двадцять одна тисяча двісті два)долара США, 11 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.02.2019 становить 572257 (п`ятсот сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят сім)грн., 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 5772 (п`ять тисяч сімсот двадцять дві)грн.,59коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості, щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя О.О. Сугачова