Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3792/21 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т. І., Трояновської Г.С.

за участю секретаря Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/3792/21 за позовом ОСОБА_1 до приватно- орендного сільськогосподарського підприємства «Мелені» в особі директора Семененка Валентини Миколайовича про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нежитлові приміщення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив на підставі ст.328, 334, ч. 2 ст.220 ЦК України визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна між приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Мелені" в особі директора Семененка Валентина Миколайовича та ОСОБА_1 , укладений між ними 07.06.2019 року; визнати за ним право власності на нежитлові приміщення (будівлі), а саме: сіносховище загальною площею 454,6 м.кв.; корівник-телятник з молочним блоком загальною площею 4218,2 м.кв.; комора загальною площею 790,3 м.кв.; сушарка загальною площею 18.8 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що 07.06.2019 уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за 70000,00 грн, які належали відповідачу на праві приватної власності. При укладенні вказаного договору сторонами було погоджено всі належні умови купівлі-продажу нежитлових приміщень (щодо ціни, передачі приміщень у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі). Однак, відповідач відмовляється посвідчити договір у нотаріальній конторі, посилаючись на формальні та несуттєві відмовки. Зазначав, що в батьківському будинку ( АДРЕСА_2 ), де зберігались в тому числі і оригінал укладеного договору купівлі-продажу і технічна документація на відчужені нежитлові приміщення 07.02.2021, виникла пожежа. Вказує, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України може визнати такий договір дійсним. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції невірно вважав, що норми ч.2 ст.220 ЦК України, не можуть бути застосовані до даних правовідносин, адже договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.02.2021 укладено після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України, якими державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна скасована.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2019 року між приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Мелені" в особі директора Семененка В.М. та ОСОБА_1 укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (будівель), а саме: сіносховища загальною площею 454,6 м.кв.; корівника-телятника з молочним блоком загальною площею 4218,2 м.кв.; комори загальною площею 790,3 м.кв.; сушарки загальною площею 18.8 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони досягли згоди за всіма його істотними умовами, зокрема і ціною.

Проте договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (будівель) за вищевказаною адресою нотаріально посвідчений не був.

Згідно акту прийому-передачі від 07.06.2019 у відповідності до умов договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.06.2019 відповідачем (продавцем) передано, а позивачем (покупцем) прийняте вищезазначене нерухоме майно. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону

Згідно з ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( далі Закон) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Правилами ст. ст. 4, 27 Закону визначено, що державній реєстрації прав підлягають: право власності; державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Пленум Верховного Суду України в пункті 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Матеріали справи свідчать про те, що 07 червня 2019 року між приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Мелені" в особі директора Семененка В.М. та ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (будівель).

Разом з тим, договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (будівель), які знаходяться по АДРЕСА_1 , згідно норм законодавства, чинних на момент його укладення, підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

Крім того, однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину.

Такий висновок викладено в постановах Верховного суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-162цс12 та від 19 червня 2013 року у справі № 6-49цс13.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року справа № 2-4783/07, від 29 травня 2020 справа № 629/5243/16-ц, від 11 вересня 2019 року справа № 1915/14800/2012.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов`язок доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав лише письмовий договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладений 07 червня 2019 року між ним та приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Мелені", а також вказував про здійснення розрахунку за цим договором. Будь-яких інших доказів ухилення сторони відповідача від нотаріального посвідчення правочину позивач суду не надав і судом їх не здобуто.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції не було встановлено факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу, так само як і не встановлено наміру ОСОБА_1 нотаріально посвідчити вказаний договір, вжиття ним будь-яких заходів для такого посвідчення. Отже, можливість нотаріального посвідчення договору сторонами не втрачена. За таких обставин, правильними є висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому він не може бути визнаний дійсним з підстав, передбачених частиною другою статті 220 ЦК України. Належними та допустимими доказами не доведено факт будь-якого ухилення приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Мелені» від нотаріального посвідчення спірного правочину.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що посвідчення договору купівлі-продажу стало взагалі не можливим із-за того, що документи, які були передані ОСОБА_1 на нежитлові приміщення знищені пожежею, є безпідставними, оскільки відповідач не позбавлений можливості отримати дублікати правовстановлючих документів на спірне нерухоме майно.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 28 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді