ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Кислиця І.В

сторони справи :

стягувач ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Власенка Дмитра Олександровича на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року , яка постановлена суддею Леонідовою О.В. у м. Кривому Розі (відомості щодо дати складання повного тексту судового рішення відсутні),-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року представник заявника ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про визнання і виконання на території України рішення Дзержинського міського суду Нижньгородської області Російської Федерації від 18 червня 2021 року про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування даного клопотання зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням мирового судді судової ділянки №8 Дзержинського судового району Нижньогородської області від 22 січня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_2 є громадянином України, неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнята до громадянства Російської федерації .

Із серпня 2017 року Відповідач проживав окремо, участі у вихованні дитини не приймав, її утриманні не дбав, аліментні зобов`язання не виконував.

У зв`язку з багаторазовими погрозами Відповідача вивезти дочку на постійне проживання до України Позивачкою подавалась заява до Управління з питань міграції ГУ МВС Росії по Нижньогородській області про обмеження на виїзд із Російської Федерації неповнолітньої ОСОБА_4 . Листом від 10 квітня 2018 року Позивачка була повідомлена про прийняття відповідного рішення. 10 квітня 2021 року неповнолітня ОСОБА_5 була таємно викрадена Відповідачем, та на момент ухвалення Рішення Дзержинського міського суду Нижньогородської області Російської федерації по справі № 2-2426/2021 від 18 червня 2021 року місце перебування дитини та її батька було невідомо.

Листом від 05.07.2021 № 3/29 було повідомлено, що безвісти зникла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошена в розшук 12.04.2021 року Відділом поліції №2 Управління МВС Росії по місту Дзержинську, крім того ОСОБА_6 оголошена в міжнародний розшук по каналам НЦБ Інтерпол. Листом від 28.07.21 №3/70 встановлено, що 12.04.2021 року ОСОБА_6 виїхала з території Республіка Білорусь через пункт прикордонного пропуску «Нова Гута» та в`їхала в Україну через КІШ «Нові Яроловичі» та станом до 28.07.21 року територію України не залишала.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`являвся, на момент розгляду справи № 2-2426/2021 був оголошений в міжнародний розшук у зв`язку з викраденнями дитини, про час і місце судового засідання повідомлявся за останнім відомим місцем проживання ( АДРЕСА_1 , що вбачається із договору оренди квартири). Також ОСОБА_2 повідомлявся про дату та час судових засідань за тимчасовою реєстрацією на території АДРЕСА_2 ), проте поштові відправлення, що містять судові повідомлення були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання.

Повідомлення про дату, час та місце судових засідань направлялись на останню відому адресу проживання ОСОБА_2 на території Російської федерації, а саме: АДРЕСА_3

У зв`язку з відсутністю відомостей про місце знаходження Відповідача по справі, Дзержинським міським судом Нижньогородської області Російської федерації в рамках справи № 2-2426/2021, у відповідності до положень статті 50 Цивільного процесуального кодексу Російської Федерації, залучався адвокат, який представляв інтереси Відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання на території України рішення Дзержинського міського суду Нижньгородської області Російської Федерації від 18 червня 2021 року про визначення місця проживання дитини.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В мотивування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_2 був представлений професійним адвокатом, залученим судом на підставі положень статті 50 Цивільного процесуального кодексу Російської федерації, який приймав участь в судових засіданнях, позов не визнавав та просив суд відмовити в його задоволенні. Таким чином, документами, що підтверджуються факт належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце судових засідань є саме Рішення від 18.06.2021 року по справі № 2-2426/2021 та інші докази долучені до даної заяви, а саме конверти, які повертались до суду за закінченням терміну зберігання, а також факт представлення ОСОБА_2 в суді професійним адвокатом, що відповідно до ст.. 113 ЦПК Російської федерації є належним повідомленням відповідача про час слухання справи.

Статтею 6 статті 113 ЦПК РФ зазначено, що передбачені цією статтею форми судових повідомлень та викликів застосовуються і по відношенню до іноземних громадян та іноземним юридичним особам, якщо інший порядок не встановлено міжнародним договором Російської Федерації.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Залишаючи клопотання ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що копії конвертів про направлення в травні та червні 2021 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 невідомих документів з Дзержинського міського суду і повернення цих конвертів до суду "за закінченням терміну зберігання" не є документом, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, при цьому не додано доказів, які саме документи направлялись ОСОБА_2 , і підтвердження, що було зареєстровано місце його перебування за адресою, зазначеною на конвертах: АДРЕСА_1 , а за зареєстрованим місцем проживання в Україні відповідач ОСОБА_2 взагалі не повідомлявся.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно дост. 379 ЦПК Українипідставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про залишення клопотання без розгляду та повернення його разом із документами заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що подане клопотання не відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно зі статтями81,82 Закону України "Про міжнародне приватне право"в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених устатті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Розділом ІХ ЦПК "Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів" окремо регулює визнання та звернення до виконання рішень іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню (Глава 1), та визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню (Глава 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч.1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Статтею 466 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно з ч. 8 ст. 10 ЦПК України у разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Зазначаючи про відсутність передбаченого ч. 3 ст. 466 ЦПК України додатку до клопотання про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, а саме документу, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, суд першої інстанції не врахував, що при визначенні дотримання повноти переліку поданих документів в даному випадку необхідно керуватися правилами міжнародного договору України, які ним застосовані не були, та що відсутність доказів про повідомлення іншої сторони про процес може бути підставою для відмови у задоволені клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на підставі п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України, а не залишення клопотання без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, яка визначає лише порядок оформлення клопотання.

Зазначені обставини судом першої інстанції були залишені поза увагою.

Виходячи із вищевикладеного, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що є підставою для її скасування.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Власенка Дмитра Олександровича задовольнити.

Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: