Провадження №: 4-с/755/17/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарук В.П.,

за участю секретаря Гриценко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дарди Ірини Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м.Київ) Дарди Ірини Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Згідно заявлених вимог, скаржник просить суд:

- визнати дії заступника начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Дарди Ірини Михайлівни, вчинені 15 липня 2020 року в рамках виконавчого провадження №62234924 щодо встановлення факту невиконання ОСОБА_1 ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про забезпечення позову від 22 квітня 2020 року по справі №755/5133/20 та щодо складення акту державного виконавця від 15 липня 2020 року за цим фактом - протиправними;

- акт державного виконавця заступника начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Дарди Ірини Михайлівни від 15 липня 2020 року щодо невиконання ОСОБА_1 ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про забезпечення позову від 22 квітня 2020 року по справі №755/5133/20, складений в рамках виконавчого провадження №62234924 - скасувати;

- визнати дії заступника начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Дарди Ірини Михайлівни, вчинені 15 липня 2020 року в рамках виконавчого провадження №62234924 щодо накладання на ОСОБА_1 штрафу за повторне невиконання без поважних причин Ухвали суду - протиправними;

- постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400 грн за повторне невиконання без поважних причин Ухвали суду, винесену 16 липня 2020 року заступником начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м.Києві Дарди Іриною Михайлівною від 15 липня 2020 року, винесену в рамках виконавчого провадження №62234924 - скасувати.

Вимоги скарги мотивовано тим, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року було частково задоволено клопотання стягувача про забезпечення позову та встановлено тимчасовий графік спілкування з дитиною. 03 червня 2020 року заступником начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м.Києві Кенюк Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62234924 щодо примусового виконання вказаної ухвали суду.

В подальшому, 17 червня 2020 року, 24 червня 2020 року та 01 липня 2020 року виконавцем та стягувачем було здійснено виходи за адресою проживання скаржника та дитини з метою перевірки виконання ухвали суду і кожного разу скаржник належним чином виконував ухвалу суду, здійснював всі необхідні та залежні від нього дії задля передачі дитини стягувачу, проте дитина за власною волею категорично відмовлялася покидати житло скаржника та їхати зі стягувачем. Не зважаючи на це, виконавець щоразу виносила постанови про накладення на скаржника штрафів.

15 липня 2020 року, державний виконавець, заступник начальника відділу Дарда Ірина Михайлівна разом з стягувачем та її представниками вкотре вийшли для перевірки виконання ухвали суду за адресою проживання скаржника та дитини. Під час проведення виконавчої дії Скаржник вийшов до стягувача та виконавця й повідомив, що виконання ухвали суду в цей день є неможливим, оскільки скаржник вимушений обмежити стресові фактори для дитини з метою збереження та захисту його психічного здоров`я. В результаті проведення виконавчих дій 17 червня 2020 року, 24 червня 2020 року, 01 липня 2020 та 08 липня 2020 року- дитині було завдано серйозного стресу, що викликало в нього підвищений стан тривожності та відчуття неспокою.

Впродовж кінця червня та липня 2020 року з дитиною вела роботу кваліфікований дитячій психолог яка констатувала факт наявності у дитини психологічної травми, викликаної методами виховання стягувача - дитина постійно підлягала суворим покаранням із застосуванням як фізичної сили так і заходів, які травмують психіку дитини. Після проведення зустрічі дитини та Стягувача 08 липня 2020 року така психологічна травма у дитини загострилась і значно зріс рівень тривоги та страху. Такі події звели нанівець всі позитивні зрушення у психоемоційному стані дитини, які були досягнуті зусиллями скаржника його близьких та психолога. У зв`язку з цим психолог порадила тимчасово обмежити зустрічі дитини та стягувача у тому форматі, в якому вони відбуваються кожної середи.

Таким чином, виконавець констатувала факт не передання скаржником дитини стягувачу 15 липня 2020 року в акті державного виконавця від 15 липня 2020 року. При цьому виконавець не звернула уваги на той факт, що ухвалою суду чітко визначено місце її виконання, проте виконавець здійснювала перевірку виконання рішення за іншою адресою.

16 липня 2020 року виконавцем було винесено постанову про накладання штрафу, якою на скаржника було накладено штраф у розмірі 3 400 грн за не виконання ухвали суду. При цьому виконавець не звернула увагу на той факт, що скаржник не виконав ухвалу суду з поважних причин з метою захисту на збереження психічного здоров`я дитини. Так само виконавець не звернула уваги на той факт, що ухвалою суду чітко визначено місце її виконання, проте виконавець здійснювала перевірку виконання рішення за іншою адресою.

В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представника скаржника- адвокат Луговець Л.А. направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності скаржника та його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

З матеріалів справи встановлено, що 22.04.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено судове рішення у справі № 755/5133/20, яким забезпечено позов ОСОБА_2 , та визначено час спілкування з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до винесення судом рішення:

- щотижня у будні дні: з 10-00 кожної середи до 10-00 кожної суботи;

- щомісячно у вихідні дні: з 10-00 кожної першої суботи до 20-00 кожної першої неділі та з 10-00 кожної третьої суботи до 20-00 кожної третьої неділі та, коли випадає, з 0-00 кожної п`ятої суботи до 20-00 кожної п`ятої неділі;

-зобов`язати батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування.

Дані боржника зазначено: АДРЕСА_1 ;

Дані стягувача: АДРЕСА_2 .

03.06.2020 року заступником начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62234924 з примусового виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року у справі № 755/5133/20.

15.07.2020 року державним виконавцем складено акт, де вказано про те, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 з метою перевірки виконання ухвали встановлено, що дитина не передана. Зі слів боржника, ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 знаходиться в садку, адресу садка, ОСОБА_1 , відмовляється назвати.

16.07.2020 року постановою заступника начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дардою Іриною Михайлівною накладено на ОСОБА_1 штраф на користь Держави у розмірі 3400 грн. за невиконання судового рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій (ч.3 ст. 24 Закону№1404-VIII).

Згідно з п. п. 8, 9 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5, затвердженої Міністерством юстиції України 02.04.2012 року, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Як вбачається з Акту виконавця від 15.07.2020 року виконавець прибув за адресою: АДРЕСА_3 з метою перевірки виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у справі № 755/5133/20.

Відповідно до частин 1-4 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Отже, частина друга вищевказаної статті закону містить імперативну норму про те, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення, визначених рішенням, та лише в разі якщо вони рішенням не визначені, перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Як убачається з ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у справі №755/5133/20, судом визначено як час, так і місце спілкування малолітнього з матір`ю, а саме - за місцем її проживання.

Не зважаючи на це, державний виконавець здійснювала перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною, в межах виконавчого провадження №62234924, не за місцем проживання матері, а за місцем проживання батька, що прямо суперечить ухвалі суду.

Крім того, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року, адреса боржника - ОСОБА_1 вказана: АДРЕСА_1 . Ці ж дані боржника містяться у всіх постановах державного виконавця. В той же час державним виконавцем перевірка виконання рішення суду здійснювалась за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином перевірка виконання ухвали суду державним виконавцем відбулась не за адресою визначеною у судовому рішенні, що підлягало виконанню, а від так дані про не виконання рішення суду боржником за адресою визначеною судовим рішенням не встановлено, що в свою чергу свідчить про неправомірність складання державним виконавцем акту від 15.07.2020 року та винесення постанови про накладання штрафу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги скарги в частині: визнання дій заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дарди Ірини Михайлівни, вчинених в межах виконавчого провадження №62234924 щодо складення акту державного виконавця від 15 липня 2020 року та постанови щодо накладання штрафу заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дарди Ірини Михайлівни від 16 липня 2020 року, винесеної в межах виконавчого провадження №62234924, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога скарги про скасування акту заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м. Київ) Дарди Ірини Михайлівни від 15 липня 2020 року задоволенню не підлягає з огляду на те, що чинним законодавством не передбачене окреме скарження акту державного виконавця, який сам по собі не породжує правових наслідків, а викладені в ньому обставини розглядаються державним виконавцем при прийнятті рішення щодо наявності або відсутності підстав для встановлення штрафів, обмежень тощо.

Складання акту - це дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію обставин та встановлені в ньому дані є предметом оцінки державного виконавця при винесенні постанови.

Що стосується сплаченого заявником при зверненні до суда з даною скаргою судового збору, суд зазначає наступне:

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 3 цього Закону судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд рішень Верховним Судом; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення передбаченого цим Законом. За своїм змістом вказаний перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

В пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ані у розділі VII ЦПК України 2004 року, ані в Законі України «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Таке розуміння існуючого механізму правового регулювання ґрунтується на тому, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду, а позивачем уже сплачено судовий збір при зверненні до суда з позовом, або він мав пільги зі сплати такого збору.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» не визначено розмір ставки судового збору за подання скарги на дії державного виконавця.

Таким чином, за подання до суду першої інстанції скарги на дії державного виконавця судовий збір не справляється.

Тому сплачений заявником судовий збір за чотирма квитанціями по 840,80 грн підлягає поверненню, як надмірно сплачений.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 260, 354, 447, 449-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дарди Ірини Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дарди Ірини Михайлівни, вчинені в межах виконавчого провадження №62234924 щодо складення акту державного виконавця від 15 липня 2020 року стосовно встановлення факту невиконання ОСОБА_1 ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про забезпечення позову від 22 квітня 2020 року по справі №755/5133/20 - неправомірними.

Визнати дії заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дарди Ірини Михайлівни, в межах виконавчого провадження №62234924, вчинені 16 липня 2020 року щодо накладення штрафу за повторне невиконання без поважних причин ухвали суду - неправомірними.

Скасувати постанову про накладення штрафу встановлення тимчасового заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дарди Ірини Михайлівни від 16 липня 2020 року, винесену в межах виконавчого провадження №62234924.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 840,80 грн, який сплачено на підставі квитанції про сплату №54309 від 29 липня 2020 року на рахунок №UA0026005, код отримувача №38012871, отримувач УК у Дніпровському районі.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 840,80 грн, який сплачено на підставі квитанції про сплату №54332 від 29 липня 2020 року на рахунок №UA0026005, код отримувача №38012871, отримувач УК у Дніпровському районі.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 840,80 грн, який сплачено на підставі квитанції про сплату №54400 від 29 липня 2020 року на рахунок №UA0026005, код отримувача №38012871, отримувач УК у Дніпровському районі.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 840,80 грн, який сплачено на підставі квитанції про сплату №54422 від 22 липня 2020 року на рахунок №UA0026005, код отримувача №38012871, отримувач УК у Дніпровському районі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.02.2021 р.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя