ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» лютого 2021 року

м. Харків

справа № 642/3528/20-ц

провадження № 22ц/818/1435/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Харківводоканал»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року в складі судді Бородіної О.В.

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал» про внесення змін до договору, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 підписав договір щодо надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з Комунальним підприємством «Харківводоканал» з незаповненою першою сторінкою, оскільки йому роз`яснено, що після підписання ним договору, його буде підписано Комунальним підприємством «Харківводоканал», після чого договір буде надіслано йому поштою.

Однак, договір він отримав поштою лише 28 травня 2020 року.

Вважав, що відповідач без поважних причин протримав договір більше трьох місяців, тим самим позбавив права на його оскарження, оскільки на першій сторінці договору дописано, що він повинен сплатити за абонентське обслуговування 30,90 грн та 23,60 грн.

Він сплатив ці кошти, однак, втратив субсидію. У зв`язку з чим йому спричинені збитки в розмірі 64,78 грн.

Просив зобов`язати відповідача виключити додаткову оплату в сумі 64,78 грн та звітувати за виконану роботу перед мешканцями будинку щомісяця.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, задовольнити його позов щодо скасування пункту 7 договору про оплату 30,90 грн і 23,60 грн, оскільки ці зміни були внесені після підписання договору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини у справі, не врахував, що спірну оплату зазначено відповідачем вже після підписання ним договору, тому вважав цей договір підроблений, про що свідчать підписи мешканців будинку.

05 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від Комунального підприємства «Харківводоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначив, що виключення пунктів договору, які містять плату за абонентське обслуговування та плату за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирних будинків, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги призведе до розірвання договору, оскільки фактично такий договір буде безвідплатним в частині відповідних послуг (робіт), що суперечить Закону 2189-VIII. Вказав, що перевірка кількості та якості послуг проводиться за ініціативою споживачів у встановленому нормативно-правовими актами порядку та чинним законодавством не передбачено обов`язку виконавців послуг звітувати за надані за договорами з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення послуги перед споживачами.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів, що відповідачем порушено його права, які підлягають захисту.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

13 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Харківводоканал» укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем), за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки і на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 7 цього договору передбачено плату за послуги, яка складається з плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та споживачами. Плата за абонентське обслуговування становить 30,90 грн з ПДВ та 23,60 грн без ПДВ на місяць.

Як вбачається з пункту 11 цього договору розмір плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання послуг, становить 33,88 грн на місяць (а.с.4-5, 21-22).

Вказаний договір підписаний позивачем, який не заперечує цей факт.

Матеріали справи містять копії квитанцій, з яких вбачається, що ОСОБА_1 сплачував за надані Комунальним підприємством «Харківводоканал» послуги (а.с.7, 23-24,53-54).

01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Комунального підприємства «Харківводоканал» з заявою, в якій просив виключити з договору пункти, які передбачають додаткове стягнення з нього грошових коштів у розмірі 30,90 грн та 33,88 грн щомісячно, на що листом № Г-2567/1-20.02.02-05 від 15 червня 2020 року підприємством роз`яснено розмір та порядок формування тарифів, порядок укладання та розірвання договору з ними, внесення до нього змін (а.с.6,15,16-20,40-41,42-46).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 7 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 1 статті 10 вказаного Закону передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 2 частини 2 статті 8 вказаного Закону встановлено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати і укладати зі споживачами договір про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 затверджені типові договори для різних моделей організації договірних відносин, одним із яких є договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до частини 4 статті 13 вказаного Закону з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

На підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 Комунальним підприємством «Харківводоканал» розроблено договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем). Також, розроблено договір про надання послуг з обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем водопостачання та водовідведення.

Так, частиною третьою статті 14 Закону встановлено, що у разі укладення між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем комунальної послуги індивідуального договору плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) складається з: плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками.

Як вбачається з Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних, послуг, затвердженого Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014, ціни (тарифи) на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, встановлює НКРЕКП. Таким чином, тарифи на послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення встановлюються НКРЕКП.

Тарифи на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення встановлені для Комунального підприємства «Харківводоканал» постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних і послуг від 04 лютого 2020 року № 283 «Про внесення змін до постанов НКРЕКП від 161 червня 2016 року №1141» щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, яка є чинною.

Статтею 1 Закону № 2189-УІІІ передбачено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з: укладенням договору про надання комунальної послуги; здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги; витратами на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергій та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживачів відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку (у випадках, визначених цим Законом). Тобто, до складу плати за абонентське обслуговування включаються витрати виконавця комунальної послуги, що передбаченні у статті 1 Закону.

Плата за абонентське обслуговування розраховується виконавцем комунальної послуги, виходячи з його витрат, в межах граничного розміру плати за абонентське обслуговування, встановленого постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».

На підставі зазначеної постанови Кабінету Міністрів України Комунальним підприємством «Харківводоканал» встановлено плату за абонентське обслуговування: для споживачів, помешкання (у тому числі, нежитлове) яких обладнане вузлам розподільного обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання централізованого водопостачання у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку Комунального підприємства «Харківводоканал» - у розмірі 30,90 грн (з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок; для споживачів, помешкання (у тому числі, нежитлове) яких не обладнане вузлами розподільного обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання централізованого водопостачання, у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку Комунального підприємства «Харківводоканал» - у розмірі 23,60 грн (з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок.

В порядку, визначеному Законом № 2189-VIII та Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219 КП «Харківводоканал» затверджена плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирних будинків, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги у розмірі 33,88 грн (з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок, а саме: обслуговування, поточний ремонт, внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання - 19,69 грн (з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок; обслуговування, поточний ремонт, внутрішньобудинкових систем водовідведення - 14,19 грн (з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок.

Пунктом 5 частини 3 статті 12 Закону 2189-VІІІ ціну послуги за договором про надання житлово-комунальної послуги визначено істотною умовою договору.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 626 ЦК України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

З приведеного вбачається, що Закон 2189-VIII прямо передбачає відплатність договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) і визначає ціну цим договором - істотною умовою.

Частиною 1 статті 648 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, орган) влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Тобто, виконавець комунальних послуг не може відступати від змісту типового договору.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Харківводоканал» договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) відповідає типовій формі договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 та нормами чинного законодавства, що регулює правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відмовляючи в задоволенні позовних щодо виключення пунктів договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем), які містять ціну послуг (робіт), суд першої інстанції правильно зазначив, що спірні пункти відповідають змісту типового договору, їх виключення суперечить Закону 2189-VIII, тому така вимога є необґрунтованою.

Щодо звітування відповідачем за виконану роботу перед мешканцями будинку щомісяця слід зазначити, що оскільки перевірка кількості та якості послуг поводиться за ініціативою споживачів у встановленому нормативно-правовими актами порядку, чинним законодавством не передбачено обов`язку виконавців послуг звітувати за надані за договором з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) послуги перед споживачами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що спірну оплату проставлено відповідачем вже після підписання ним договору, таким чином даний договір підроблено, про що свідчать підписи мешканців будинку, є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів того, що спірний договір підроблено. Підписи мешканців будинку не є допустимими доказами. Наявність підроблення будь якого документа підтверджується почеркознавчою експертизою. Разом з тим клопотань про проведення відповідної експертизи від позивача не надходило. Доказів того, що відповідачем збільшено визначену суму (розрахунку тощо) ніж передбачено законом, позивачем не надано.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.