Справа № 604/1167/20
Провадження № 2/604/90/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Скалатської міської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд із позовною заявою до Скалатської міської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований під АДРЕСА_1 : за ОСОБА_1 - на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, зокрема - на 1/6 частку будинковолодіння, що належить йому як членові колгоспного двору та на 2/6 частку - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 ; за ОСОБА_4 - на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що належить йому як членові колгоспного двору, за ОСОБА_2 - на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що належить їй як членові колгоспного двору; за ОСОБА_3 - на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що належить їй як членові колгоспного двору. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі покликалися на те, що по документах архівного фонду «Новосілківська сільська рада» у по господарських книгах с. Новосілка значиться домогосподарство ОСОБА_5 1935 р.н. - голови двору, разом з яким проживали ОСОБА_6 , 1907 р.н. - мати (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 , 1959 р.н. - син, ОСОБА_4 , 1966р.н. - син, ОСОБА_2 1967 р.н. - невістка, ОСОБА_3 1987 р.н. - внучка. Після смерті ОСОБА_6 єдиним спадкоємцем майна був її син ОСОБА_5 , який спадщину прийняв. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , котрий за життя склав заповіт, згідно з яким своє майно заповів сину ОСОБА_1 . Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині того, що згідно з Законом України «Про власність» від 07 лютого 1991 року не передбачена така форма власності як колгоспний двір. З огляду на вказане позивачі змушені звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачів - адвокат Кулеба І.І. подала заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову представником відповідача, суд вважає за можливе прийняти рішення, задовольнивши позовні вимоги з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 листопада 1991 року виконкомом Староскалатської сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, що складається з 6-ти членів, головою якого є ОСОБА_5 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Староскалатської Ради народних депутатів від 26.11.1991 року. Відповідно до реєстраційного напису, цей житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 6-ти членів, головою якого є ОСОБА_5 , та записаний 30.11.1991 року в реєстрову книгу №1 стор. №97 за реєстром №49.

До складу цього колгоспного двору станом на 1998 рік входили: ОСОБА_5 1935 р.н. - голова двору, разом з яким проживали ОСОБА_6 , 1907 р.н. - мати, ОСОБА_1 , 1959 р.н. - син, ОСОБА_4 , 1966 р.н. - син, ОСОБА_2 , 1967 р.н. - невістка, ОСОБА_3 1987 р.н. - внучка, що підтверджується довідкою №652, виданою 14 вересня 2020 року архівним відділом Підволочиської районної державної адміністрації (Фонд №51).

Відповідно до довідки №206 про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданої 08 липня 2020 року Підволочиським БТІ та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 08 липня 2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 120,6 м.кв., житловою площею 71,0 кв.м., по АДРЕСА_3 , згідно з рішенням виконавчого комітету Новосілківської сільської ради №23 від 07.06.2001 року «Про встановлення нових найменувань вулиць в с. Новосілка»), в с. Новосілка Підволочиського району, належить ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1991 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належало по 1/6 частці (кожному) будинковолодіння по АДРЕСА_1 , як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14 листопада 1998 року Новосілківською сільською радою Підволочиського району. Після смерті ОСОБА_6 єдиними спадкоємцями за законом був її син ОСОБА_5 , який спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 09 квітня 2004 року Новосілківською сільською радою Підволочиського району. 06 лютого 2003 року ОСОБА_5 в с. Новосілка Підволочиського району склав заповіт, згідно з яким належний йому будинок з надвірними будівлями, земельну частку пай, всі заощадження і все те, що буде належати йому на день смерті і на що законом має право заповів своєму сину - ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 28 квітня 1966 року Підволочиським районним бюро ЗАГС, згідно з яким ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , батьками зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ), заповіт посвідчений секретарем виконкому Новосілківської сільської ради.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

З врахуванням норм чинного законодавства, позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема - 1/6 частка будинковолодіння - як членові колгоспного двору, 2/6 частки - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачу ОСОБА_4 належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як членові колгоспного двору, позивачу ОСОБА_2 належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як членові колгоспного двору, позивачу ОСОБА_3 належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як членові колгоспного двору,.

Однак, 30 вересня 2020 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори роз`яснено, що вчинення нотаріальної дії, - видача свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 неможливе по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, і роз`яснено право на звернення до суду.

З огляду на вказане позивачі через відсутність правовстановлюючого документа не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення його прав, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 247, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 346, 392, 1217, 1218, 1258, 1268, 1269, 1297 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: с. Новосілка, Підволочиського району, Тернопільської області, РНКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 (місце проживання: с. Новосілка, Підволочиського району, Тернопільської області, РНКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_3 (місце проживання: с. Новосілка, Підволочиського району, Тернопільської області, РНКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 (місце проживання: с. Новосілка, Підволочиського району, Тернопільської області, РНКПП НОМЕР_7 ) до Скалатської міської об`єднаної територіальної громади Підволочиського району Тернопільської області (юридична адреса: м. Скалат, вул. Грушевського, 2, Підволочиського району, Тернопільської області) про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 120,6 кв.м. та житловою - 71,0 кв.м. (на 1/6 частку будинковолодіння як за членом колгоспного двору, на 2/6 частки - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 120,6 кв.м. та житловою - 71,0 кв.м. як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 120,6 кв.м. та житловою - 71,0 кв.м. як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 120,6 кв.м. та житловою - 71,0 кв.м. як за членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Сидорак