Справа № 700/1017/19
Номер провадження 2/700/9/21
У Х В А Л А

09 вересня 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

позивач ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива ЛЛ» про зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива ЛЛ» про зобов`язання повернути майно.

Позивач в судовому засідання висловив сумнів щодо допустимості повторної участі судді Бесараб Н.В. у розгляді даної справи з точки зору ст.37 ЦПК України, оскільки апеляційною інстанцією було скасовано ухвалу судді про повернення позовної заяви позивачу.

Представник відповідача поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку позивача про недопустимість повторної участі судді урозгляді даної справи, суд прийшов до наступних висновків.

Із матеріалі справи вбачається, що ухвалою судді від 16.10.2019 року у даній справі постановлено рішення про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива ЛЛ» про зобов`язання повернути майно, позивачу з підстав не виконання ухвали судді про усунення недоліків.

За змістом частини 2 статті 36 Цтвільного процесуального кодексу України суддя підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 37 Цивільного процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Отже, передбачена частиною 1 статті 37 Цивільного процесуального кодексу України недопустимість повторної участі судді у розгляді справи полягає у тому, що у новому розгляді справи після скасування рішення або ухвали суду першої інстанції не може брати участь суддя, який вже брав участь саме у вирішенні справи по суті в суді першої інстанції.

Наведена норма містить такі поняття як «вирішення» та «розгляд» справи, які з огляду на їх зміст та значення не можна ототожнювати.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи, залишення заяви без руху, повернення позовної заявив, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом першої інстанції шляхом постановлення ухвал.

Аналіз норм процесуального права свідчить про те, що під вирішенням справи в суді першої інстанції слід розуміти ухвалення судового рішення у формі рішення, яке ухвалюється судом першої інстанції за наслідком розгляду позову або ухвали про закриття провадження у справі.

При цьому слід зазначити, що ухвали суду, постановлені до початку розгляду справи за результатом перевірки матеріалів поданої позовної заяви, не стосуються ні розгляду, ні вирішення справи.

Крім того ухвали, постановлені при розгляді справи за наслідком вирішення процедурних процесуальних питань, пов`язаних з рухом справи (зокрема, ухвали про відкладення розгляду справи, оголошення перерви у розгляді справи, зупинення провадження), за якими провадження у справі не закінчується, також не стосуються вирішення справи.

Постановленням таких ухвал (за результатом перевірки матеріалів поданої позовної заяви та за наслідком вирішення процедурних процесуальних питань, пов`язаних з рухом справи) справа в суді не вирішується, а суддя, який брав участь при постановленні таких ухвал, не може вважатися таким, що вже брав участь у вирішенні справи в розумінні частини 1 статті 37 Цивільного процесуального кодексу України.

Також, суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачу це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду в зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Тобто у такому випадку суд не вирішує спір по суті. Поверненння позовної заяви позивачу є процесуальним реагуванням на об`єктивну неможливість прийняти судове рішення по суті заявленого спору через виявлення певних, визначених процесуальним законом, обставин.

З огляду на викладене, суд зазначає, що ухвала про повернення позовної заяви позивачу не є судовим рішенням, ухваленим по суті спору, а суддя який брав участь у постановленні цієї ухвали не може вважатися суддею, який брав участь у вирішенні справи, оскільки за цією ухвалою суд не здійснив розгляду справи та не вирішував спір по суті справи. Тому у цьому випадку відсутні підстави для самовідводу (відводу) судді від розгляду справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.75,76,260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання позивача про недопустимість повторної участі судді - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н. В. Бесараб