ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6505/21 Справа № 211/4325/18 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 01 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15.09.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2 000 грн. на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 21.06.2018 року виникла заборгованість у розмірі 41893 грн 64 коп., яка складається з: 21 118 грн 56 коп. тіло кредиту, 4649 грн 86 коп. відсотки за користування кредитом, 13 654, 09 грн.-пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1971,13 штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2018 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 15.09.2011 року, станом на 21.06.2018 року в розмірі 39 422,51 грн.,яка складається з : 21 118,56грн. заборгованість за кредитом, 4649,86 грн. заборгованість за відсотками, 13654,09 грн. заборгованість по пені та судовий збір в сумі 1658,09 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року заочне рішення скасовано.

19 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про зменшення позовних вимог та просило стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором б/н від 15.09.2011 року в розмірі 32 932, 29 грн. з яких: 24022, 48 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8909,81 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625, а також понесені судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за договором № б/н від 15.09.2011 року в розмірі 4560 гривень 91 копійка та судовий збір в розмірі 244 гривні 03 копійки.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач отримав кредитну картку Банку із встановленим на ній кредитним лімітом та із визначеним розміром процентів за користування кредитними коштами, та визначеним розміром штрафів. Відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору.

Крім того, клієнт несе відповідальність за всі операції, до моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку і за всі операції,які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа платіжної системи. Про втрату картки відповідач не заявляла, грошові кошти знімались за допомогою банкомату, відповідно особа, яка знімала кошти мала в наявності платіжну карту і знала ПІН-код властивий даній карті.

Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача, до винесення вироку дані обставини не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання Умов та Правил надання банківських послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Примаков К.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивача, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 15.9.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві .

Також, ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с. 11).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем за договором б/н від 15.09.2011 року, станом на 15.08.2019 року, утворилась заборгованість у розмірі 32 923,29 грн., з яких: 24022,48 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 24022,48 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8909,81 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625.

Відповідно до витягу є ЄРДР від 06.07.2017 року до чергової частини Металургійоного ВП КВП звернулась ОСОБА_1 , про те, що 01 липня 2017 року близько о 02-00 годин невстановлена особа знаходячись на території Металургійного району м. Кривого Рогу таємно, шляхом вільного доступу, вчинила крадіжку з картки «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 13 000 грн., (а.с. 68)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність обставин, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що були здійснені без використання кредитної картки. Натомість відповідачем доведено,той факт , що в неї було викрадено кредитну карту та вона вжила всіх необхідних дій для її заблокування, що свідчить про відсутність порушення кредитних зобов`язань за кредитним договором, після 01.07.2017 року .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до п. 14.12. ст. 14 Закону України від 05.04.2001, № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно п. п. 14.14.; 14.16. ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до п.п. 5, 6, 7, 9 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (далі Положення) користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідальність банку за зняття коштів з картки настає після її блокування, а до того моменту банк, зважаючи на укладені умови договору та встановлені правила, не має права обмежувати дії позивача, контролювати процедуру зняття готівки з картки, збереження її у позивача. До моменту повідомлення позивача про викрадення картки, у банка відсутні підстави для обмеження користувача послугами у знятті готівки.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_1 06.07.2017 року звернулась до чергової частини Металургійного ВП КВП звернулась ОСОБА_1 , про те, що 01 липня 2017 року близько о 02-00 годин невстановлена особа знаходячись на території Металургійного району м. Кривого Рогу таємно, шляхом вільного доступу, вчинила крадіжку з картки «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 13 000 грн. (а.с. 68)

Проте з виписки за договором не вбачається, що станом на 01 липня 2017 року на картковому рахунку відповідача № НОМЕР_1 , було саме 13 000 грн.

Крім того, доказів звернення до АТ КБ «Приватбанк» з заявою про втрату кредитної карти та здійснення у зв`язку з цим її блокування, матеріали справи не містять.

Отже, ОСОБА_1 не надала суду доказів, що повідомила банк про використання її платіжної картки іншою особою, а тому, позивач не повинен нести відповідальності за вказані операції, а відповідач зобов`язана повернути банку отриманні за допомогою її платіжної картки та ПІН-коду грошові кошти та сплатити проценти за користування ними.

Як вбачається з виписки за договором, відповідачка у період 15.09.2011 року по 01 07.2017 року активно користувалась кредитними коштами наданими їй ПАТ КБ «ПриватБанк», за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що не заперечувалось самою відповідачкою.

Відповідачем по справі заперечується факт проведення грошових операцій 01 липня 2017 року по картковому рахунку № НОМЕР_1 та відповідач стверджує, що відбулося несанкціоноване списання грошових коштів з її кредитної карти, що і стало підставою для звернення до правоохоронних органів.

Проте, як вбачається з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 відповідачем 11.07.2017 року було здійснено поповнення карти на суму 280 грн., 21.10.2019 року здійснено погашення заборгованості на суму 2 022, 49 грн., 14.11.2019 року здійснено погашення заборгованості на суму 1 646, 72 грн.

Враховуючи вище зазначені норми матеріального права, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 не виконала вимоги Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» щодо зберігання спеціального платіжного засобу (картки), контролювання руху коштів та повідомлення банку про платіжну операцію та блокування карти, тому приходить до висновку про наявність підстав для відповідальності відповідача за неналежне виконання умов кредитного договору та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви від 15.09.2011 року, ОСОБА_1 була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом, у розмірі 5000 грн. на платіжну картку.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідачка ОСОБА_1 , відповідно до наданого позивачем розрахунку користувалась кредитними коштами, наданими їй ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Отже, відповідно до наданого позивачем до суду апеляційної інстанції уточненого розрахунку, який перевірено колегією суддів з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість в розмірі 22 324 грн. 80 коп.,(4 213, 20 грн. заборгованість відповідача за кредитом станом 01.07.2017 року, + 10 платежів по 1 811, 16 грн.- оплата частинами, що становить 18 111, 60грн.,).

Разом з тим, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 15.09.2011 року, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Так, відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом, розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства, та договірну, розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач, з врахуванням вимог ст. 625 ЦК України, заявив вимогу щодо стягнення відсотків на прострочений кредит, які встановлені законом.

При цьому, колегія суддів вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України нарахована по 29.02.2020 року, включно (а.с.213-214).

Однак, матеріалами справи не встановлено строк дії кредитного договору, оскільки в Анкеті-Заяві б/н від 15.09.2011 року сторонами він не був погоджений, позивачем не надано даних про строк дії кредитної картки, яка була надана відповідачу відповідно до його Анкети-Заяви, не надано відомостей про її перевипуск, що унеможливлює встановити строк кредитування, в межах якого позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитом.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України слід відмовити з підстав їх недоведеності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 15.09.2011 року, в розмірі 22 324,80грн..

Крім того, відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1194,45 грн. за подання апеляційної скарги 1791,67 грн., що в сумі становить 2986,12 грн.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.09.2011 року в сумі 22 324 (двадцять дві тисячі триста двадцять чотири ) гривень 80 копійок та витрати по сплаті судового збору за подання позивачем позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2 986(дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 12 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: