КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Київ
Справа № 753/3000/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Коренюк А.М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У лютому 2021 року позивач АТ «Універсал банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 06 липня 2018 року був укладений договір про надання банківських послуг відповідно до анкети заяви до Договору про надання банківських послуг позичальника за проектом «monobanк», за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка зі сплатою (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Так, положеннями анкети заяви визначено, що анкета заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 12 січня 2021 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 82 715 грн. 51 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту 82 715 грн. 51 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» 82 715 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором та судовий збір у розмірі 2270 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26 квітня 2021 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись незаконність, необґрунтованість рішення, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Посилається на те, що про розгляд справи він жодним чином повідомлений не був, оскільки з липня 2020 року перебуває на військовій службі за контрактом, тому , знаходячись за місцем розташування військової частини, він не міг знати про порушене щодо нього судове провадження та розгляд даної справи судом, та відповідно не міг надати суду відповідні докази щодо наявності підстав для звільнення його від сплати відсотків за кредитом.
Також вважає, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних доказів, зокрема додатку із встановленим кредитним лімітом, який згадується на початку Анкети-заяви і яка є істотною умовою при укладені договору, оскільки визначає граничний розмір кредитування та відповідно впливає на визначення суми простроченої заборгованості. Відтак можна стверджувати, що за рахунком, який прив`язаний до банківської картки, яка була в його користуванні, банк на підставі начебто підписаною власноруч відповідачем анкети, самостійно встановлюючи ліміт кредитування, умови кредиту та його обслуговування, самостійно здійснював перерахунки, нарахування та збільшення кредитного ліміту без будь-якого додаткового погодження з позичальником.
Позивач в позовній заяві зазначив, що кредит був отриманий 06.07.2018 з кредитним лімітом у 100 000 грн., в той же час ніяких додатків щодо погодження сторонами такого розміру ліміту позивачем не надано. Суму наданих кредитних коштів в межах цього ліміту із зазначенням конкретної дати надання (перерахування коштів на рахунок НОМЕР_1 ) в розрахунку і в позовній заяві не наведено.

Розрахунок заборгованості (без врахування інших суперечливих питань, що стосуються конкретизації наданих сум кредиту на певну дату) не може бути прийнятий як доказ дійсності суми заборгованості, оскільки не враховує той факт, що із початком особливого періоду в Україні, а саме з 18 березня 2014 року, усіх військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів було звільнено на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» від сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, зокрема банками та фізичними особами. Відтак сума заборгованості не є доведеною позивачем, оскільки не може включати ні процентів (комісій), ні пені - лише тільки суму самого кредиту («тіло кредиту»), оскільки дія особливого періоду не припинилась.
Вважає, що від суми боргу 82715,51 грн. слід відняти суму нарахованих/«сплачених» відсотків 36 233,39 грн., суму сплачених мінімальних платежів за кредитом 79 475,98 грн., а також суму пені 50 грн. і суму похибки, що допущена при розрахунку - 957,49 грн. Відтак кінцеве сальдо розрахунків за договором становитиме: 82715,51 - 36233,39 - 79475,98 50 -957,49 = - 34 001,35 грн. Тобто з урахуванням звільнення від сплати відсотків, з урахуванням списаних банком сум в погашення кредиту та відсотків, сума переплати відповідача за договором становить 34 001 грн. 35 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Правила, з якими був ознайомлений відповідач у момент підписання анкети-заяви -06.07.2018 року, були дійсні у період з 21.06.2018 року по 15.08.2018 року, а тому відповідач не міг бути ознайомлений з іншою редакцією правил. З 2018 року банк не змінював ні відсоткової ставки за користування кредитом, ні розміру штрафних санкцій. Також в самому мобільному додатку містяться тарифи, до яких відповідач, з використанням власного пін-коду, має цілодобовий доступ.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач АТ «Універсал Банк» виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с. 17 19), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 82 715 грн. 51 коп., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно з вимогами кредитного договору. Станом на 23 березня 2020 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 19 272 грн. 73 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту 9871 грн. 16 коп., заборгованість за пенею та комісією 9401 грн. 57 коп.

Однак погодитись у повному обсязі з висновками суду першої інстанції неможливо, оскільки вони зроблені за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом АТ «Універсал Банк» звернувся до суду 12 лютого 2021 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду в судове засідання на 26 квітня 2021 року, запропоновано відповідачу подати відзив у строк до 20 квітня 2021 року ( а.с. 55).

Згідно з супровідним листом суду від 05 березня 2021 року, копія ухвали суду та копія позовної заяви були надіслані відповідачу ОСОБА_1 на адресу : АДРЕСА_1 . Однак жодних даних про те, що відповідач отримав зазначену кореспонденцію та належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, виходячи зі змісту апеляційної скарги, підставою для скасування заочного рішення та необхідністю відмови у позові АТ «Універсал Банк» відповідач ОСОБА_1 зазначає ті обставини, що при заочному розгляді судом не було встановлено всіх обставин щодо укладення та виконання умов за договором, за яким стягується заборгованість, суд повністю та безпідставно проігнорував при перегляді заочного рішення докази, надані на заперечення проти позовних вимог позивача, які спростовують їх обґрунтованість та вказують на відсутність у відповідача зобов`язань за кредитними відносинами у зв`язку із застосуванням права на пільги, встановлені чинним законодавством.
Такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає часткового обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» , кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг відповідно до анкети заяви до Договору про надання банківських послуг позичальника за проектом «monobanк», за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка зі сплатою (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.
Так, положеннями анкети заяви визначено, що анкета заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови (а.с.12 16, 17 19, 20 30, 31 40, 41 43). Відповідно до умов укладеного договору він складається із анкети - заяви позичальника, Умов та Правил обслуговування рахунків фізичної особи.

Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач ОСОБА_1 вказав, що підписанням цього договору підтверджує, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення ( а.с. 11).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 60-62, 65 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.
Таким чином, виписка по особовому рахунку відповідача, що міститься в матеріалах справи, за період з 06 липня 2018 року по 12 січня 2021 року, є належним доказом отримання кредитних коштів відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості ( а.с. 20-30).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відповідача щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів щодо досягнення між сторонами істотних умов договору, зокрема, розміру встановленого кредитного ліміту, спростовуються матеріалами справи, зокрема випискою з особового рахунку, в якому відображені усі суми отриманих відповідачем кредитних коштів.
При цьому колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є суперечливими, оскільки відповідач посилається на ті обставини, що він належним чином виконував умови укладеного договору, сплачував заборгованість за отриманим кредитом, процентами за користування кредитом, сплативши щомісячних мінімальних платежів на суму 79 475 грн. 98 коп.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) не спростовують.
Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції належним чином не перевірив розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та помилково зазначив, що сума заборгованості становить 19 272 грн. 73 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту 9871 грн. 16 коп., заборгованість за пенею та комісією 9401 грн. 57 коп.
Як вбачається з виписки з особового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 за період з 06.07.2018 року по 12.01.2021 року, та розрахунку заборгованості станом на 12 січня 2021 року, загальна кількість проводок по кредитному договору становить 628 на загальну суму 396 693 грн. 08 коп., протягом указаного періоду часу відповідач отримував кредитні кошти, здійснював переказ власних коштів для розрахунків за еквайринговою діяльністю, здійснював погашення заборгованості, сплату визначених договором мінімальних платежів, здійснював перекази власних коштів, останнє погашення кредиту здійснив 15 травня 2020 року, у зв`язку з чим станом на вказану дату розмір непогашеної кредитної заборгованості по кредиту становив 45 788 грн. 40 коп., а станом на 12 січня 2021 року загальний розмір заборгованості становив 82 715 грн. 51 коп.
Відповідно до п. 4.23 п. 4. 4 розділу ІІ Умов кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому, банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору.
З викладених умов договору слідує, що відображена у розрахунку заборгованості сума у розмірі 82 715 грн. 51 коп. як залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту) фактично складається не лише з тіла кредиту, а й відсотків за користування кредитом, розмір заборгованості по яких банком окремо у розрахунку не відображено, однак із графи «нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом» вбачається, що всього було нараховано відсотків на загальну суму 36 233 грн. 39 коп.

Разом з тим, з наданих відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення та до апеляційної скарги доказів вбачається, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій з 21.04.2015 року, перебував в зоні проведення АТО в 2015 році, зарахований в оперативний резерв першої черги з вересня 2016 року, з липня 2020 року та на час розгляду справи судом першої інстанції проходив військову службу за контрактом у лавах Збройних Сил України.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 від 17.07.2014 року, ОСОБА_1 18 серпня 2014 року на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року про мобілізацію був призваний до Збройних Сил України, а 15.09.2015 року був звільнений у запас ( а.с. 108).
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 21.04.2015 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій. Згідно з довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 09.07.2015 року, ОСОБА_1 перебував у зоні проведення АТО в період з 21.01.2015 року по 30.03.2015 року та з 05.04.2015 року по дату видачі довідки ( а.с. 125).
24 липня 2020 року між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 було укладено контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України строком на 6 місяців, а 24 січня 2021 року - укладено новий контракт також строком на 6 місяців ( а.с. 81-84). Відповідно до витягу з наказу № 210 від 24.07.2020 року, ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 та проходить службу на посаді навідника 1 розвідувального відділення командир машини в/ч НОМЕР_5 , розташованої у м. Авдіївка ( а.с. 85).
Зазначені докази колегія суддів вважає за необхідне прийняти до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України відповідачем було зазначено поважні причини їх неподання до суду першої інстанції неналежне його повідомлення про дату та час розгляду справи, що матеріалами справи не спростовано.
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( у редакції на час виникнення спірних правовідносин та період нарахування заборгованості), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає суду підстави стверджувати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Врахувавши наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачу, як військовослужбовцю Збройних Сил України, проценти та штрафні санкції за кредитним договором не повинні нараховуватися, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як вбачається з розрахунку заборгованості, загальна сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 36 233 грн. 39 коп., сума сплаченої пені 50 грн., а тому зазначені суми нарахувань підлягають виключенню із суми нарахованої заборгованості в загальному розмірі 82 715 грн. 51 коп., тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості по кредиту ( тілу кредиту) у розмірі 46 432 грн. 12 коп.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі, оскільки від суми заборгованості також слід відняти суму сплачених відповідачем мінімальних платежів у розмірі 79475 грн. 98 коп., у зв`язку з чим він вважає, що сплатив на користь банку зайву суму в розмірі 34 001 грн. 35 коп. є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до п.4.11 розділу ІІ Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені у мобільному додатку.

З викладеного слідує, що вказану суму відповідачем було сплачено на погашення поточної заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, яку ОСОБА_1 підписав особисто, підписанням цього договору він підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Умови опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https:// www.monobank.ua/terms, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank.

В заяві анкеті відповідачем ОСОБА_1 зазначено мобільний номер НОМЕР_6 , що є фінансовим номером та засобом ідентифікації до мобільного додатку.

В анкеті позичальник підтвердив, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору.

Враховуючи, що у відповідача ОСОБА_1 прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, тому на підставі п.п. 4.16 п.4 Розділу ІІ Умов відбулось істотне порушення позичальником зобов`язань, тому вся заборгованість за кредитом була перенесена на прострочену, у зв`язку з чим 01.12.2020 року банк надіслав відповідачу повідомлення про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Разом з тим, обґрунтованих доводів, які б спростовували вищевказаний розмір заборгованості, відповідачем в апеляційній скарзі не наведено, доказів щодо погашення заборгованості, в тому числі тієї заборгованості, яка існувала станом на день останнього внесення відповідачем платежу на погашення кредиту ( 15.05.2020 року), тобто в сумі 45 788 грн. 40 коп., відповідачем не надано.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та(або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення необхідно змінити в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк», та визначити її у сумі 46 432 грн. 12 коп., у зв`язку з чим у задоволенні іншої частини позовних вимог банку необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року змінити в частині розміру заборгованості, у зв`язку чим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» () заборгованість за кредитним договором в сумі 46 432 ( сорок шість тисяч чотириста тридцять дві) грн. 12 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.