Справа № 686/6209/20
Провадження № 2/686/1198/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

22.02.2021

22 лютого 2021 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді-Чевилюк З.А.

при секретарі-Перун А.М.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_2 у розмірі 97 426,09 грн., в т.ч. 67 529,75 грн. основного боргу, 8103,67 грн. додаткового боргу, 333,02 грн.- 3% річних, 21 459,65 грн. процентів. Зобов`язання щодо повернення грошових коштів виникли з розписки, за якою відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 26 грудня 2019 року. Відповідач зобов`язання не виконав у встановлений строк, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Відсотки за користування позикою обраховані в порядку ст.1048 ЦК від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач на судовий розгляд не з`явився. Повідомлений у встановленому порядку про час та дату судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності від відповідача не надходило. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Наслідки заочного розгляду справи відомі і зрозумілі.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі солідарного обов`язку боржників(солідарних боржників)кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.(ч.1 ст.543 ЦК).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.)

В тойже час, суд розглядає справи, керуючись принципом диспозитивності, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками процесу або витребуваних судом у випадках передбачених цим кодексом.(ч.1 ст.13 ЦПК).

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено договірні відносини щодо позики 2500 доларів США відповідно до письмової розписки, якою підтверджено факт передачі та отримання грошових коштів. Відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 26 грудян 2019 року. Зобов`язання у строк не виконано. Заходи досудового врегулювання спору не мали позитивного результату.

Крім того в розписці встановлено плату за користування позикою 300 доларів США. Загальна сума до сплати зазначена 2800 доларів США, еквівалент якої прописом зазначений 2500 доларів США. Таким чином, обов`язок відповідача щодо повернення 300 доларів США , еквівалент 8103,67 грн., зазначений позивачем як додатковий борг, є спірним та таким, що не доведений в установленому порядку.

В порядку ст.ст.625,1048 Цивільного кодексу України(ЦКУ) позивачем нараховано 3% та відсотки за користування: 21459,65 грн. -проценти за позикою, 333,02 грн.-3% річних від простроченої суми(67 529,75 грн.(еквівалент 2500 доларів США по курсу на дату звернення до суду)х60 днів прострочки х3/100/365=333,02). Відсотки за користування позикою обраховані від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України з 21.02.2018 року.

Проценти, передбачені частиною першою статті 1048 ЦК України, не можна застосовувати до позики у іноземній валюті(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №464/3790/16-ц).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову в частині стягнення суми боргу в національній валюті та 3% річних, крім вимог щодо стягнення відсотків за користування позиченими грошовими коштами у доларах США та додаткового боргу.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК, пропорційно сумі задоволених вимог

Керуючись ст. ст. 19, 42,43,48, 51, 81, 82,141, 263,280-282, 354 ЦПК , ст. ст.15,16,192, 526, 533,543, 625, 1046,1047,1049 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики 67862,77 грн., в тому числі 67 529,75 грн.-основного боргу,333,02 грн.-3% річних

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 678,62 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги . Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ., НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2021 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк