Дата документу 21.12.2021 Справа № 337/2086/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/2086/21 Головуючий у 1 інстанції: Котляр А.М.
Провадження № 22-ц/807/3742/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Маловічко С.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про захист прав споживачів, скасування (припинення) запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про захист прав споживачів, скасування (припинення) запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.02.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ним було укладено кредитний договір №057-99/К-07 про надання кредиту в сумі 42098 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,5% річних зі строком повернення кредиту до 18.02.2027 року та договір іпотеки №057-99/Z-07, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С за № 380, предмет іпотеки: квартира АДРЕСА_1 .

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національний банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги по кредитному договору № 057-99/К-07 від 19.02.2007 року.

30.12.2012 року в зв`язку із укладенням договору про передачу активів та кредитних зобов`язань приватним нотаріусом Хара Н.С. були внесені (зареєстровані) відомості про обтяження речових прав в Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер обтяження 45191553.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року у цивільній справі № 0814/1664/2012, яке набрало законної сили 26.02.2013 року, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до нього, ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з позичальника всю суму заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 326975,21 грн.

05.07.2018 року ним було виконано рішення суду та сплачена сума заборгованості за кредитним договором № 057-99/К-07 від 19.02.2007 pоку, у зв`язку з чим старшим державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Зубач І.М. було винесено постанову від 27.07.20128 року про закінчення виконавчого провадження № 41539061.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 року у цивільній справі № 337/1000/19, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 22.10.2019 року, визнано кредитний договір від 19.02.2007 року № 057-99/К-07 та договір іпотеки від 19.02.2007 p. № 057-99/Z-07 припиненими.

03.12.2019 року рішенням державного реєстратора № 49997014 йому було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень - припиненні іпотеки на вказану квартиру, оскільки запис про іпотеку виник на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань № 2258 від 30.06.2010 року, припинення якого не передбачено резолютивною частиною рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 року у справі № 337/1000/19.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2020 року у справі № 337/1870/20 скасовано (припинено) запис про обтяження за номером 4519153 з Державного реєстру іпотек, тип обтяження - іпотека, зареєстрованого: 30.12.2012 22:38:41 реєстратором: приватним нотаріусом Хара Н.С., підстава обтяження: Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку № 2258 від 30.06.2010, видавник Приватний нотаріус Київського MHO Соколов О.Є.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_2 , Іпотекодержатель - ПАТ «Дельта Банк», Боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_1 ; Додаткові данні: Відповідно до кредитного договору № 057-99/К-07 від 19.02.2007 року.

02.09.2020 року міжПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги №2303/К/1, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором №057-99/К-07 від 19.02.2007 року, а також набуло права іпотекодержателя за договором іпотеки від 19.02.2007 року. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55093379 від 12.11.2020 08:29:56, приватним нотаріусом Шевченко І.Л., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ було змінено іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс».

25.11.2020 року ним отримана вимога від ТОВ «Діджи Фінанс», за змістом якої ТОВ «Діджи Фінанс», як новий кредитор, вимагає виконати основне зобов`язання за кредитним договором, в разі невиконання ТОВ «Діджи Фінанс» набуде право власності на іпотечне майно.

Вважав вимогу безпідставною, адже Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було визнано кредитний договір та договір іпотеки припиненим.

02.04.2021 року він звернувся до державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації припинення іпотеки на квартиру, проте рішенням державного реєстратора № 57453394 було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень - припиненні іпотеки на вказану квартиру у зв`язку з тим, що на час проведення державної реєстрації за даною заявою, відповідно до даних ДРРП іпотека на квартиру за даної адресою має інший реєстраційний номер, зареєстрована іншою датою та її суб`єктом є інший іпотекодержатель.

Вказаний запис № 39139359 порушує його право власності щодо розпорядження вказаним майном, відомості про який підлягають вилученню (припиненню) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі зазначеного просив: скасувати (припинити) запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Номер запису про іпотеку: 39139359 (спеціальний розділ), Дата, час державної реєстрації: 19.02.2007 17:34:36, Державний реєстратор: приватний нотаріус Шевченко Інна Леонтіївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, Підстава для державної реєстрації: Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку, серія та номер: 2258, виданий 30.06.2010, видавник: Приватний нотаріус Київського МЛО Соколовим О.Є., Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55093379 від 12.11.2020 08:29:56, приватний нотаріус Шевченко Інна Леонтіївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 18.02.2027, розмір основного зобов`язання: 42098,00 долари США, Відомості про суб`єктів: Боржник: ОСОБА_1 , Іпотекодержатель: ТОВ «Діджи Фінанс», , країна реєстрації: Україна, Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4519153, 19.02.2007 17:34:36, реєстратор: Запорізький міський нотаріальний округ, Додаткові відомості про іпотеку: Відповідно до кредитного договору №057-99/к-07 від 19.02.2007 року.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на обрання належного способу захисту, ґрунтування рішення суду на припущеннях, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ТОВ «Діджи Фінанс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, який суперечить змісту ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Вимоги про скасування (припинення) запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55093379 від 12.11.2020 08:29:56, приватний нотаріус Шевченко Інна Леонтіївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 18.02.2027, розмір основного зобов`язання: 42098,00 долари США, Відомості про суб`єктів: Боржник: ОСОБА_1 , Іпотекодержатель: ТОВ «Діджи Фінанс», , країна реєстрації: Україна, Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4519153, 19.02.2007 17:34:36, реєстратор: Запорізький міський нотаріальний округ, Додаткові відомості про іпотеку: Відповідно до кредитного договору №057-99/к-07 від 19.02.2007 року не відповідають способам захисту, визначеним законом, а також не є ефективним способом захисту, який може бути застосований судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №057-99/К-07, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 42 098,00 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12,5% за час фактичного користування кредиту, зі строком повернення кредиту до 18.02.2027 року (а.с. 12-15).

З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором №057-99/К-07 від 19.02.2007 року в той же день між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №057-99/Z-07, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. за №380. Предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 16-18).

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 057-99/К-07 від 19.02.2007 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року, ухваленим у цивільній справі № 0814/1664/2012 задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 326 975,21 грн. Рішення суду набрало законної сили 26.02.2013 року (а.с. 19-24).

09.08.2019 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 року, ухваленим у цивільній справі № 337/1000/19, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 22.10.2019 року, визнано припиненим кредитний договір № 057-99/К-07 від 19.02.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк»). Визнано припиненим договір іпотеки № 057-99/Z-07 від 19.02.2007 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., за № 380 (а.с. 25-35).

03.12.2019 року рішенням державного реєстратора № 49997014 було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень припиненні іпотеки на вказану квартиру та зазначено, що запис про іпотеку за адресою: АДРЕСА_2 , виник на підставі Договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку № 2258 від 30.06.2010 року, видавник Приватний нотаріус Київського МНО Соколовим О.Є., припинення якого не передбачено резолютивною частиною рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 року у справі № 337/1000/19 (а.с.36).

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020 року, ухваленим у справі №337/1870/20, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів, про скасування заборони на відчуження шляхом виключення запису з Державного реєстру іпотек. Скасовано запис про обтяження за номером 4519153 з Державного реєстру іпотек, тип обтяження іпотека, зареєстрованого: 30.12.2012 22:38:41 реєстратором: приватним нотаріусом Хара Н.С., підстава обтяження: Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку № 2258 від 30.06.2010 року, видавник Приватний нотаріус Київського МНО Соколовим О.Є.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_2 , Іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк», Боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_1 ; Додаткові данні: Відповідно до кредитного договору № 057-99/К-07 від 19.02.2007 року (а.с. 37-39). Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

02.09.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором №057-99/К-07 від 19.02.2007 року, а також набуло права іпотекодержателя за договором іпотеки від 19.02.2007 року (а.с. 43-48). Зазначений договір про відступлення права вимоги недійсним не визнаний.

02.04.2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Абрамова І.В. відмовила ОСОБА_1 у державній реєстрації обтяження предмета іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку із тим, що в резолютивній частині рішення суду від 06.07.2020 року скасований запис про обтяження від 30.12.2012 року за №4519153, за яким іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», проте на час проведення реєстрації іпотека на квартиру має інший реєстраційний номер, зареєстрована іншою датою, її суб`єктом є інший іпотекодержатель (а.с. 42).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За приписами частини 2 статті 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. Однак такий спосіб має бути встановлений законом або договором

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Законом України від 05.12.2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній з 16.01.2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що, на відміну від частини 2 статті 26 зазначеного Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, колегія суддів вважає, що з 16.01.2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваної постанови, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак апеляційний суд помилково зазначив про необхідність застосування позивачем способу судового захисту, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а отже не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 04 листопада 2020 року у справі №910/7648/19.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19 та від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19.

Крім того, в постанові від 04 листопада 2020 року у справі №910/7648/19 Верховний Суд врахував, що додатковим підтвердженням наведеного висновку є пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Зважаючи на те, що з 16.01.2020 року і на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції матеріально-правове регулювання спірних реєстраційних відносин істотно змінилося, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає про наявність достатніх підстав вважати, що за таких обставин позивач буде позбавлений можливості ефективного захисту своїх порушених прав у спосіб, який просив застосувати позивач - а саме шляхом ухвалення судового рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на спірне нерухоме майно.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави для відмови в державній реєстрації: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Звертаючись до суду з позовом до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», позивач зазначав, що на час передачі вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Діджи Фінанс» 02.09.2020 року вимога була недійсною, оскільки рішенням Хортицького районного суду від 09.08.2019 року у цивільній справі №337/1000/19 кредитний договір № 057-99/к-07 від 19.02.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк»), та іпотечний договір № 057-99/ Z-07 від 19.02.2007 року, укладений між тими ж сторонами, було визнано припиненими, проте, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. рішенням індексний номер: 55093379 від 12.11.2020 року змінила іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Як вбачається зі змісту рішення від 02.04.2021 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Абрамова І.В. відмовила ОСОБА_1 у державній реєстрації обтяження предмета іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку із тим, що в резолютивній частині рішення суду від 06.07.2020 року скасований запис про обтяження від 30.12.2012 року за №4519153, за яким іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», проте на час проведення реєстрації іпотека на квартиру має інший реєстраційний номер, зареєстрована іншою датою, її суб`єктом є інший іпотекодержатель. Крім того в зазначеному рішенні державний ОСОБА_3 вказала, що відповідно до даних ДРРП наявні данні про скасоване обтяження з реєстровим номером 4519153 на іншій об`єкт, відмінний від ОНМ припинення обтяження на який заявлено (а.с. 42).

Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Абрамової І.В. від 02.04.2021 року про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації обтяження предмета іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не оскаржено.

До того ж, заявляючи вимоги про скасування (припинення) запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач не зазначає в позовній заяві державного реєстратора навіть в якості третьої особи.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на час ухвалення судом рішення (30 серпня 2021 року), застосована позивачем редакція статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вже не діяла, а тому були відсутні підстави для задоволення позову в обраний позивачем спосіб.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права, зокрема ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

С.В. Маловічко