САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1308/20
Провадження №2/726/144/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24.02.2021 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л. В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «СААДЕТ Україна» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м.Чернівці з Чернівецького апеляційного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «СААДЕТ Україна» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2020 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення даної заяви без руху.

Згідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» визначає пільги щодо сплати судового збору, при цьому не звільняє від сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. (справа №243/10489/17-ц) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» , тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, позивач звільнений від сплати судового збору тільки за вимогу про поновлення на посаді.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання своїх посадових обов`язків.

Позивачу потрібно сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за вимогу про визнання протиправними та скасувати накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно у визначений судом строк додати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків:

- сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу мінімальний розмір за одну позивну вимогу майнового характеру та в частині визнання протиправними та скасування наказів за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Суд констатує, що позивачка 18.12.2020 року сплатила судовий збір в розмірі 550 грн. Однак необхідно було сплатити 1681,60 грн.

Таким чином позивачу слід доплати суму, а саме 1681 грн. 60 коп. 550 грн. 00 коп. = 1131 грн. 60 коп.

На підставі зазначеного, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1131,60 грн та надати до суду оригінал квитанцій.

За правилами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, доплатити судовий збір, надавши до суду оригінал квитанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «СААДЕТ Україна» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Байцар