Справа № 414/2090/21
Провадження № 22-ц/810/961/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ТОВ «Трансфарм Харків», Страхова компанія ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1

на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 01 листопада 2021 року,

за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Трансфарм Харків», Страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування моральної та майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ТОВ «Трансфарм Харків», Страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування моральної та майнової шкоди, в обґрунтування якого зазначили, що 23 вересня 2020 року о 11 годині 55 хвилин в місті Кремінна по вулиці Кооперативна, буд. 42, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 513 CDI, державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Трансфарм Харків», рухаючись заднім ходом, виїжджаючи з прилеглої території, не надав перевагу у русі автомобілю GREAT WALL HOVER, державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з вказаним автомобілем. При цьому транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Дворічанського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивачі просили суд стягнути з ТОВ «Трансфарм Харків» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 20000 грн, з ТОВ «Трансфарм Харків» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 10000 грн, зі Страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 229,21 грн, суму страхового відшкодування майнової шкоди в межах ліміту відповідальності визначеного полісом ЕР.196739470 в сумі 26354,57 грн, витрати на лікування в сумі 4584,20 грн та стягнути з ТОВ «Трансфарм Харків» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 908 грн.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 01 листопада 2021 року позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Трансфарм Харків», Страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування моральної та майнової шкоди повернута позивачу.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 просять ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 01 листопада 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, через що зазначив про сплату судового збору, як за подачу позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи відповідно до пп. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України, а позовні вимоги ОСОБА_2 , ґрунтуються на ч. 1, п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України за яку сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, що відповідає нормам абз. 3 пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що є порушенням ч. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не прийняв та не розглянув заяву про зміну предмету позову «Про зменшення, збільшення, а також про уточнення позовних вимог по справі № 414/2090/21», згідно якої позовні вимоги ОСОБА_2 відповідають п. 2 ч. 2 позовних вимог позовної заяви, яка залишилась єдиною вимогою від ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн, за яку сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, що є законною сплатою за таку вимогу.

Крім того, суд першої інстанції не розглянув клопотання «Про роз`єднання позовних вимог», чим порушив права ОСОБА_1 стосовно розгляду його позовних вимог зазначених в позовній заяві, до яких, як до підстави позову, так і до позовних вимог зазначених в ухвалах Кремінського суду Луганської області про залишення позовної заяви без руху від 21 жовтня 2021 року та від 01 листопада 2021 року з боку суду до ОСОБА_1 не було.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року роз`яснювалося ТОВ «Трансфарм Харків», Страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву до суду не надходило.

Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу ТОВ «Трансфарм Харків», Страхова компанія ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» отримали 07 грудня 2021 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали 22 листопада 2021 року, через підсистему (модуль) ЄСІТС «Електронний суд», про що свідчить підтвердження про отримання документів в електронному суді (ЕС).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 21 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної та майнової шкоди залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали. В ухвалі зазначалося, що ОСОБА_2 фактично сплачено судовий збір за одну вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 908 грн. Однак, згідно з пп. 2 п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і становить 2270 грн; позивачами в порушення ст. 95 ЦПК України до позовної заяви додані копії документів, що засвідчені лише одним з позивачів, а саме ОСОБА_1 .

Вказана вище ухвала суду отримана позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 вересня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с. 14, 15).

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної та майнової шкоди залишено без руху та надано додатковий строк для усунення недоліків з підстав недоплати судового збору. При цьому в ухвалі зазначено, що 29 вересня 2021 року позивачем надана заява про усунення недоліків, проте в повній мірі вказані недоліки не виправлені.

Однак матеріали справи не містять зазначеної в ухвалі Кремінського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2021 року заяви про усунення недоліків позивачем від 29 вересня 2021 року.

Вказана вище ухвала суду отримана позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с. 19, 20).

Постановляючи ухвалу від 01 листопада 2021 року про повернення позовної заяви позивачам, суд першої інстанції виходив із того, що за клопотанням позивача ухвалою суду 01 жовтня 2021 року було надано додатковий строк для виправлення недоліків, однак недоліки зазначені в ухвалі суду позивач не виправив, проте надав заяву про зміну предмету позову.

Проте, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Із позовної заяви вбачається, що позивачами заявлено декілька вимог: про стягнення з ТОВ «Трансфарм Харків» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 20000 грн, з ТОВ «Трансфарм Харків» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 10000 грн, зі Страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 229,21 грн, суми страхового відшкодування у розмірі 26354,57 грн, витрати на лікування в сумі 4584,20 грн.

Отже, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною вимогою до ТОВ «Трансфарм Харків» про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн.

Із додатків до позовної заяви та ухвали суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 при зверненні до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.

Суд апеляційної інстанції не має змоги дослідити докази підтверджуючі сплату ОСОБА_2 судового збору, оскільки судом першої інстанції 01 листопада 2021 року повернуто позивачам позовну заяву разом із додатками, залишивши в матеріалах справи лише копію позовною заяви без додатків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц висловлено правову позицію про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яка визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду у вересні 2021 року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2270 грн.

Отже розмір судового збору за вимогою майнового характеру із якою ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції становив 908 грн.

Проте, постановляючи ухвалу від 21 вересня 2021 року суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище норми права.

Також слід зазначити, що посилання суду першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху від 21 вересня 2021 року та в ухвалі про залишення позову без руху від 01 жовтня 2021 року на пп. 2 п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» є помилковим, оскільки позивачі звернулись до суду з вимогами про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, а положення вказаного вище підпункту Закону України «Про судовий збір» застосовуються при поданні позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що повторно залишивши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без руху суд першої інстанції в ухвалі від 01 жовтня 2021 року зазначив, що 29 вересня 2021 року позивачем надана заява про усунення недоліків, проте в повній мірі позивачем вказані недоліки не виправлені, а саме позивачем ОСОБА_2 фактично сплачено судовий збір за одну вимогу щодо стягнення майнової шкоди в сумі 908 грн.

Пунктом 2 статті 185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

В пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2010 року зазначено, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Із системного аналізу норм ЦПК України та положень зазначеної вище постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху має бути зазначена точна сума судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) та правильний порядок сплати, тобто банківські реквізити.

Проте, постановляючи ухвалу про залишення позову без руху від 01 жовтня 2021 року суд першої інстанції не врахував положення ч. 2 ст. 185 ЦПК України та не зазначив точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , то відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Залишаючи позовну заяву без руху з підстав того, що позивачем судовий збір сплачено не в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону, а позивач ОСОБА_2 сплатила судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди у повному обсязі.

Крім того, посилання суду першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху від 21 вересня 2021 року на порядок засвідчення копій документів, визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07 квітня 2003 року «ДСТУ 4163-2003» є помилковим, оскільки Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2021 року № 144 було прийнято ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», який прийшов на заміну ДСТУ 4163:2003 і набув чинності 01 вересня 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилався на те, що судом першої інстанції не розглянуто його клопотання про роз`єднання позовних вимог.

Однак в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про роз`єднання позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 188 ЦПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Отже таке роз`єднання можливе лише після відкриття провадження у справі до початку розгляду справи по суті. Провадження у даній справі відкрито не було.

За таких обставин колегія суддів вважає, що посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не розглянуто його клопотання про роз`єднання позовних вимог є безпідставним.

Крім того, надати оцінку щодо не засвідчення ОСОБА_2 наданих копії документів у передбаченому ч. 5 ст. 95 ЦПК України порядку, апеляційний суд також позбавлений можливості у зв`язку з відсутністю цих додатків в матеріалах справи.

В супровідному листі Кремінського районного суду Луганської області від 01 листопада 2021 року про направлення позивачам копії ухвали суду як додаток зазначені: копія ухвали суду, позовна заява з додатками.

Такожсуд першої інстанції не врахував, що статтею 185 ЦПК України не передбачено обов`язкове засвідчення копій наданих до суду документів під час подання позовної заяви.

За таких обставин, достатніх підстав для повернення позовної заяви позивачам у суду першої інстанції не було.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що питання про можливість відкриття провадження у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 01 листопада 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

М.В. Назарова