Справа № 426/135/21
УХВАЛА

05 березня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бабічевої Л.П.,

за участі секретаря судового засідання Діброви А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сватове заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Сватівського районного суду Луганської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

04 березня 2021 року на розгляд суду надійшла заява ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві спільної сумісної власності відповідачам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, також просить заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить на праві спільної сумісної власності відповідачам, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в загальній сумі 3417575,30 грн. Факт отримання відповідачами грошових коштів є беззаперечним, оскільки підтверджується договором позики та розпискою. Відповідачі ухиляються від повернення боргу, в тому числі шляхом приховування майна або укладення фіктивних договорів, аби за наявності судового рішення його неможливо було б реально виконати.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 1, 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Між сторонами існує спір та предметом позову є вимога позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 3417575,30 грн.

Так, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2021 р., за відповідачем ОСОБА_2 , на праві власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_2 .

На підтвердження оціночної вартості нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 позивачем надано звіт про оцінку майна, згідно якої вартість квартири складає 552383 грн. без ПДВ.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідачів та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідачів та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Відповідний висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі № 643/12369/19.

З урахуванням підстав та змісту позову, враховуючи доводи позивача викладені в заяві про забезпечення позову і те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін та співмірності заходу забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає за необхідне застосувати передбачений п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження квартири власниками.

Щодо вимоги про арешт вищевказаного нерухомого майна, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки судом застосовується передбачений п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, що є співмірним видом забезпечення позову із заявленими позивачем позовними вимогами, то суд вважає безпідставним застосування іншого виду забезпечення позову щодо даного нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження даного нерухомого майна.

В задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Л.П. Бабічева