ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/410/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника позивача - адвоката Вітюка В.Ж.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2021 року (суддя Продан Б.Г.) про залишення без задоволення заяв ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову та ОСОБА_2 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_2 , про стягнення коштів при застосуванні наслідків недійсності нікчемного правочину,

в с т а н о в и в :

В січні 2021 року ОСОБА_2 подав заяву до суду про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки LEXUS GX 460 4608, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , так як не вжиття заході забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ОСОБА_1 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову, яку мотивує тим, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.11.2020 року було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , оскільки таке забезпечення є неспівмірним із заявленими вимогами.

Протокольною ухвалою заяви об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного на будинок АДРЕСА_1 залишено без задоволення.

Заяву ОСОБА_2 про накладення арешту на автомобіль марки LEXUS GX, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду в частині відмови в задоволенні клопотання про скасування арешту будинку АДРЕСА_1 , накладеного 23.11.2020 року для забезпечення позову скасувати або змінити цей захід арештом будинку АДРЕСА_2 .

Зазначає, що 11.09.2020 року у його дружини ОСОБА_3 було діагностовано рак щитовидної залози і вона впродовж двох років спостерігається в Медичному центі Рамбам Інституту Рамбам. З огляду на дороговартісне лікування, виникла потреба в терміновому порядку продати будинок АДРЕСА_1 , вартість якого становить суму еквівалентну 130000 доларів США.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить ухвалу суду залишити без зміни, апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що запропонований відповідачем спосіб зміни заходів забезпечення позову вказаним вимогам закону не відповідає, так як по своїй суті є зміною предмета забезпечення.

Звертає увагу, що у відповідача на праві власності є трьох кімнатка квартира по АДРЕСА_3 .

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів при застосуванні наслідків недійсності нікчемного правочину в сумі 282400 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 , про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , - будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101. В решті відмовлено.

Справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 розглядається судом, спір не вирішено, підстави у забезпеченні позову не відпали.

Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутні підстави для задоволення заяв, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. Позивачем не доведено ті обставини,що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а відповідачем не підтверджено, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2020 року є неспівмірними із заявленими вимогами.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення, у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. (Дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 156 ЦПК України, за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом в судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу відшкодування відповідачем на користь позивача шкоди у розмірі 282400 грн., а від так, з урахуванням ціни позову та належності відповідачу ОСОБА_1 будинку на праві власності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що достатнім та співмірним є забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу, а саме на: будинок АДРЕСА_1 .

Крім того, оскільки подано позов про стягнення грошової суми, відповідач може, відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 156 ЦПК України, забезпечити позов за своєю ініціативою шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вимог позивачів або надання гарантії банку на певну суму, що є підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Посилання на неврахування судом неспівмірності застосованих заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами зводяться до незгоди заявника з висновками суду у цій частині, і за відсутності належних аргументованих обґрунтувань та відповідних доказів, не спростовують їх правильність.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, вказаний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власника, а обмежується лише можливість його відчужити.

Таким чином, зважаючи на те, що на час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову спір судом по суті не вирішено, обґрунтованим є висновок суду про відсутність підстав до задоволення заяви та скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 23.11.2020 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову, відповідає обставинам справи, ухвалена із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 4 березня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк