Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1711/21
Провадження 2-ві/711/13/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В., при секретарі Кофановій А.О., розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін заяву ОСОБА_1 про відвід судді Позарецької Світлани Михайлівни від розгляду справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,-

встановив:

В провадженні судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької С.М. перебуває цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг.

01.09.2021 року через канцелярію Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 подала заяву про відвід головуючої Позарецької С.М., посилаючись на те, що у неї виникли сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Свою заяву обгрунтовує тим, що хоча у п.1 статті 6 Європейської Конвенції з прав людини втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом, проте не є абсолютним: право доступу до суду може підлягати обмеженням, застосування яких допускається в порядку презумпції, оскільки таке право з огляду на сам його характер потребує державного регулювання.

Вказує, що суд, вирішуючи питання про доступ до суду ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» мав переконатися, чи є підстави для застосування обмеження, і чи застосовувані обмеження не перешкоджають залишеним суду ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» можливостям доступу (і не звужують їх) у спосіб чи мірою, що підривають саму суть цього права. Крім того, обмеження права на доступ до суду суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має легітимної мети і якщо не забезпечено належного пропорційного співвідношення між використаними засобами та поставленою метою.

Проте, Європейський суд з прав людини зазначав, що строки позовної давності мають кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу.

Отже, строки позовної давності, забезпечують юридичну визначеність і остаточність.

За Цивільним кодексом України, позивач має право на судовий захист у разі наявності поважних причин пропуску позовної давності - ч.5 ст.264 ЦК України. Ці обставини повинні у відповідності до вимог ч.6 ст.175 ЦПК України міститься у позовній заяві. У випадку відсутності поважних причин пропуску позовної давності, вимога позивача про поновлення строку позовної давності, заявлена до суду, є не обґрунтованою, а право позивача на суд підлягає обмеженню.

Проте, на думку заявниці, суддя Позарецька С.М., знаючи, що відсутні поважні причини пропуску позовної давності, а отже і відсутній предмет спору у справі 711/1711/21, не здійснила належного державного регулювання у частині обмеження права ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на суд, протиправно відкрила провадження у справі та прийняла позовну заяву до розгляду. Ці дії судді забезпечили розгляд справи 711/1711/21 поза розумними строками (поза строком позовної даності), що не є завданням і засадою цивільного судочинства (ст.2 ЦПК України).

Щодо посилання судді Позарецької С.М. на норми ч.ч. 2, 3 ст. 267 ЦК України в ухвалах про відмову у відводі судді, то це не стосується предмету спору, який відображений у нормах ч.ч. 4,5 ст.ст. 267 ЦК України, на який суд в силу п.п.2, 5 ч.1 ст. 264 ЦПК України зобов`язаний дати відповідь.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року справу № 711/1711/21 (провадження № 2/711/1557/21) передано до канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси для визначення судді щодо розгляду відводу головуючому судді - Позарецькій С.М.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 07.09.2021 року для вирішення заяви про відвід визначено суддю Демчика Р.В.

Зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання щодо розгляду питання про відвід за участі сторін, суд, відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України.

Зокрема суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частинами 1, 2 ст. 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до положень ч.ч.1 - 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні (п.п. 126, 127) у справі «Агрокомплекс проти України» (Заява № 23465/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно питання «безсторонності» у розумінні пункту 1 статті 6, в усталеній практиці Суду чітко визначено, що стосовно цієї вимоги існують два критерії: суб`єктивний і об`єктивний. Передусім, суд має бути безстороннім з суб`єктивної точки зору, тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-яку особисту прихильність або упередженість чи зацікавленість. Якщо немає доказів протилежного, діє презумпція особистої безсторонності. По-друге, суд має також бути безстороннім з об`єктивної точки зору - тобто, забезпечувати достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву з цього приводу (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Кіїскінен проти Фінляндії» (Kiiskinen v. Finland), заява № 26323/95, ECHR 1999-V (витяги)). Зокрема, при застосуванні об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існують, окрім поведінки самих суддів, безсумнівні факти, що можуть служити підставою для сумніву в їхній безсторонності (див. рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands) [ВП], заяви № 39343/98 та інші, п. 191, ECHR 2003-VI).

При вирішенні питання щодо наявності у певній справі обґрунтованих підстав для сумніву у дотриманні цих вимог, позиція відповідної особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можна вважати такий сумнів об`єктивно обґрунтованим (див. зазначене рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands), п. 194).

Також суд вказує, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За змістом п. 23, п. 60, п. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - принцип незалежності судової влади означає незалежність кожного судді при здійсненні ним функцій прийняття судових рішень. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено. Судді мають приймати рішення у справах, які передані їм на розгляд. Вони можуть відмовитися від справи або її розгляду лише якщо для цього є поважні причини.

Разом із тим суд вважає, що заявлений ОСОБА_1 відвід є необґрунтованим, оскільки ним не доведена наявність підстав передбачених ЦПК України для відводу судді.

В своїй заяві про відвід ОСОБА_1 фактично висловлює незгоду з постановленим суддею рішеннями у справі - ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.36,40 ЦПК України,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Позарецької Світлани Михайлівни від розгляду справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. Ухвала набирає законної сили негайно, після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р. В. Демчик