Справа № 171/2503/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 лютого 2021 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хоруженко Н.В.,
за участю секретаря Харченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
30.12.2020року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2013 року. Позивач зареєстрований в квартирі з 17.10.2013 року і проживає в ній постійно. В 2017 році його дочка ОСОБА_2 звернулася до нього з проханням зареєструвати її в його квартирі. Він погодився і 29.09.2017 року надав свою згоду на її реєстрацію за адресою належної йому квартири. Дочка пояснювала, що планує вселитися до квартири і проживати з ним разом, однак, приїхавши кілька разів із м.Кривого Рогу, та побувши у нього в гостях, відповідачка повідомила, що передумала переїжджати із міста Кривого Рогу до м.Апостолове, що знайшла у місті роботу та житло. З 2018 року відповідач до квартири не приїздила, до неї не вселялася і в квартирі не проживала. Реєстрація відповідачки в квартирі створює перешкоди у реалізації ним права власності на неї та автоматично призводить до врахування її як члена його сім`ї, що впливає на розмір його комунальних платежів по квартирі, хоча відповідачка не приймає участі в її утриманні, вони не мають спільного бюджету, всі платежі по квартирі позивач оплачує самостійно. На даний час він вирішив продати квартиру, однак реєстрація відповідачки перешкоджає в реалізації права на розпорядження власним майном. Позивач звернувся до дочки з проханням скасувати свою реєстрацію в квартирі, однак вона повідомила, що не бажає займатися цим питанням. Тому, на підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні ним належної йому квартири, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, однак не сповістив суд про причини своєї відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.09.2013 року посвідченим приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романченко Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за №1313 (а.с.9-10), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9370296 від 13.09.2013 року (а.с.11).
Відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради №3671 від 10.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до складу зареєстрованих входить: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
Відповідно до домової книги для реєстрації громадян в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 21.09.2017 року (а.с.13-15).
З акту депутатського обстеження від 09.12.2020 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 прописані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 2018 року (а.с.16).
Судом встановлено, що відповідачка за вищевказаною адресою не проживає, однак зареєстрована, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову з метою недопущення порушення права власності.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою в АДРЕСА_1 .
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у здійсненні права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою в АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована вАДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Апостолівський районний суд.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя:Н. В. Хоруженко