Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В СТ А Н О В И В :

Позивачка звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно довідки про реєстрацію Оноківської сільської ради від 12.08.2021 року № 529/10-11/2 в будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - колишня співмешканка сина позивачки; - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - онук позивачки.

Проте, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в житловому приміщенні вже понад два роки.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_3 була зареєстрована в її будинку, так як була «цивільною дружиною» її сина, але вже тривалий час відповідачка та син позивачки не мають жодних відносин та не проживають разом, адже відповідачка переїхала до нового чоловіка, де і проживає вже більше двох років.

Відповідачка не проживає в даному будинку понад два роки без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі будинком вона не цікавиться.

Факт реєстрації відповідачки порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позивачка позбавлена можливості до прикладу: оформити субсидію, подарувати та/або продати будинок чи вчиняти будь-які інші дії, що мають юридичний наслідок.

За таких обставин, позивачка просить суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформаційною довідкою.

Згідно довідки про реєстрацію Оноківської сільської ради від 12.08.2021 року № 529/10-11/2 в будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - колишня співмешканка сина позивачки; - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - онук позивачки.

Встановлено що, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в даному житловому приміщенні вже понад два роки.

Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_3 понад два роки підтверджується, нотаріально засвідченими показами свідків (сусідів): ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

В ст.41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що ОСОБА_2 є законною власницею вищевказаного будинку і факт реєстрації ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_2 позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 82, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.7, ст.3, ст. 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 29.12.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк