Справа № 744/1000/21
Провадження по справі № 2/744/412/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2021 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Смаги С. В.,
при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, -
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що вона ніякого договору відповідачем не укладала та не підписувала.
26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66618117, у якій зазначено про стягнення із ОСОБА_1 на користь відповідача за заборгованість у розмірі 20 044 гривні 54 копійки.
26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною було винесено постанову про арешт коштів (ВП № 66618117) ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 24 548 гривень 99 копійок.
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій (далі - Порядок)
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).
Відповідно до п. 2.3. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих Іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується Формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частиі) з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. .
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Відповідно до правового висновку ВС/КЦС від 17.03.2021 у справі 361/1488/19:
«Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якшо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено Факт » вручення адресатові під розписку.»
Тобто, із урахуванням положень Порядку (розділ 16, глава II), ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», правових висновків Верховного Суду наведених вище, можна прийти до заключення, то вимога не вважається безспірною. а виконавчий напис підлягає обов`язковому скасуванню, у тому разі, якщо кредитор (у нашому випадку Відповідач) не надіслав письмову вимогу до боржника (у нашому випадку Позивача) із можливістю добровільно погасити заборгованість, а бо надіслав таку вимогу боржнику, але у строк менший ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису нотаріусом, оскільки невиконання або неналежним чином виконання даної вимог законодавства порушує цивільна права боржника, а саме: право на судовий захист та оспорювання суми заборгованості чи добровільного виконання такої вимоги.
Позивачем ОСОБА_1 не було отримано жодної претензії/повідомлення про пропозицію добровільного погашення/сплати/повернення яких-небудь кредитних коштів.
Таким чином, вимога безспірності заборгованості, яка є обов`язковою при вчиненні виконавчого напису не була дотримано, а тому лишена цій підставі виконавчий напис підлягає скасуванню. Така позиція та висновок відповідає правовим позиція Верховного суду, що перелічені вище.
Позивачем ставиться під сумнів існування договірних( у т.ч. боргових) відносин із Відповідачем, виходячи із наступного:
Нею не було укладено, підписано жодного кредитного договору із відповідачем, проте у внаслідок наявності винесеного виконавчого напису можна допустити, що Відповідач надав який кредитний договір про який мені нічого не відомо.
Такий кредитний договір мав би підписуватися електронним підписом, про що повинно свідчити сама форма та текс договору або звичайним письмовим підписом.
п. 6,7 ч. 1 ст. З Закону України "Про електронну комерцію передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферта).
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту);посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів.
Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги.
Проте позивач жодним чином не підписувала ніякий кредитний договір (ні відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису відповідно до положень ст.ст 11,12 Закону України "Про електронну комерцію", ні звичайним підписом). Разом із тим, у мене навіть немаєє електронного підпису.
Більш того, вона ніколи не бачила, не засвідчувала, не підписувала сам кредитний договір та жодним чином не здійснювала будь-яких дій для підписання якогось кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової Форми, є нікчемним.
Частиною 1,2 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати Форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України).
У письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (ч.1 ст. 208 ЦК України).
Враховуючи, що договір між сторонами не був підписаний ні в електронній формі, ні в простій письмовій формі, а кредитний договір має укладатися лише у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України), то в силу положень ст.ст. 1055, 205,207,208 ЦК України такий кредитний договір мають в собі наслідки нікчемності та Договір є нікчемним, а тому нарахування заборгованості за відсотками (процентами) за таким кредитним Договором не допускається в силу нікчемності.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) глави 71 ( Позика. Кредит. Банківський вклад ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, позивач вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи v разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦK України.
Тобто у період дії кредитного договору (період дії може визначатися як строк дії договору, дата повного погашення і т.д.) може нараховуватися проценти за користування кредитними коштами, але після припинення дії кредитного договору, нарахування процентів повинно припинятися.
Аналогічної правової позиції дотримується ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12: «Враховуючи викладене. Велика Палата Верховного Cуду вважає, що право кредитодавия нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦK України.»
Виходячи із можливого представлення ситуації, що склалася Відповідач міг нарахувати проценти за кредитним договором поза строком дії кредитного договору, що також свідчить про відсутність безспірності.
Відповідно до правової позиції ВС/КЦС від 04.09.2020 у справі № 311/2145/16: «Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини З статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб».
Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є Формою зловживання правом.»
У Єдиному державному судовому реєстрі, на трьох сторінках містяться процесуальні рішення (ухвали) різних суддів першої інстанції щодо відкриття провадження у справі та ухвал про витребування доказів, де Відповідачем є ТОВ «Смартфінанс», третіми особами: Приватний виконавець Павелків Т.Л та приватний нотаріус Бригіда В.О.: № 542/1511/21 (Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі судді Афанасьєвої Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню), № 185/7212/21, № 628/3414/21, № 544/1569/21.
Тобто усе це свідчить про певну недобросовісну кооперацію між цими особами, зловживання своїм процесуальних статусом та повноваженнями, що їм надані - а отже і недобросовісної поведінки в цілому з метою отримання від такого зловживання відповідні переваги.
Ухвалою судді від 28 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження
Позивач ОСОБА_1 а у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмове пояснення, згідно відомостей якої просила розгляд даної справи провести без її участі та задовольнити його, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», у судове засідання свого представника не направило, належним чином було повідомлене про дату, час і місце судового розгляду по суті оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, відзив на позовну заяву до суду не подало, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки представника суд не повідомила, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подала.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, у судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, згідно відомостей якої просив справу розглянути у його відсутність та винести рішення згідно чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних встановлених судом обставин.
26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66618117, у якій зазначено про стягнення із ОСОБА_1 на користь відповідача за заборгованість у розмірі 20 044 гривні 54 копійки.
26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною було винесено постанову про арешт коштів (ВП № 66618117) ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 24 548 гривень 99 копійок.
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій (далі - Порядок)
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).
Відповідно до п. 2.3. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих Іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується Формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частиі) з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. .
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Відповідно до правового висновку ВС/КЦС від 17.03.2021 у справі 361/1488/19:
«Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якшо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено Факт » вручення адресатові під розписку.»
Тобто, із урахуванням положень Порядку (розділ 16, глава II), ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», правових висновків Верховного Суду наведених вище, можна прийти до заключення, то вимога не вважається безспірною. а виконавчий напис підлягає обов`язковому скасуванню, у тому разі, якщо кредитор (у нашому випадку Відповідач) не надіслав письмову вимогу до боржника (у нашому випадку Позивача) із можливістю добровільно погасити заборгованість, а бо надіслав таку вимогу боржнику, але у строк менший ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису нотаріусом, оскільки невиконання або неналежним чином виконання даної вимог законодавства порушує цивільна права боржника, а саме: право на судовий захист та оспорювання суми заборгованості чи добровільного виконання такої вимоги.
Позивачем ОСОБА_1 не було отримано жодної претензії/повідомлення про пропозицію добровільного погашення/сплати/повернення яких-небудь кредитних коштів.
Таким чином, вимога безспірності заборгованості, яка є обов`язковою при вчиненні виконавчого напису не була дотримано, а тому лишена цій підставі виконавчий напис підлягає скасуванню. Така позиція та висновок відповідає правовим позиція Верховного суду, що перелічені вище.
Позивачем ставиться під сумнів існування договірних( у т.ч. боргових) відносин із Відповідачем, виходячи із наступного:
Нею не було укладено, підписано жодного кредитного договору із відповідачем, проте у внаслідок наявності винесеного виконавчого напису можна допустити, що Відповідач надав який кредитний договір про який мені нічого не відомо.
Такий кредитний договір мав би підписуватися електронним підписом, про що повинно свідчити сама форма та текс договору або звичайним письмовим підписом.
В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує спір щодо наявності боргових зобов`язань по кредитному договору, позивач стверджує, що вона не укладала жодних договорів з ТОВ «Смартфінанс», за якими вона мала б сплачувати якісь кошти. Позивач не згодна з вимогами ТОВ «Смартфінанс», заперечує факт отримання коштів від ТОВ «Смартфінанс», тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відсутня, що є підставою для задоволення позову, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням вищезазначених вимог закону.
Оскільки позов задоволено повністю, у відповідності зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 908 (девятсот вісім) гривень 00 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Семенівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: вулиця Польова, будинок 24-Д, місто Київ, 03056).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна (реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, місцезнаходження: вулиця Златоустівська, будинок 55, офіс 61, 62, місто Київ, 01135);

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, місцезнаходження: проспект Григоренка, будинок 15, прим. 3, місто Київ, 02068.

Суддя: С. В. Смага