Єдиний унікальний номер 242/4122/20
Номер провадження 22-ц/804/2990/21
Єдиний унікальний номер 242/4122/20 Головуючий у 1 інстанції Черков В.Г.
Номер провадження 22-ц/804/2990/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 242/4122/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ», Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» про захист порушених трудових прав, з апеляційною скаргою відповідача Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Черкова В.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м.Краматорськ» (КНП «ОТМО м. Краматорськ»), Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» (КНП «ОДЛ м. Слов`янськ») про захист порушених трудових прав.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що в період часу з 22 серпня 2016 року по 28 січня 2019 року (на 0,5 ставки) та з 29 січня 2019 року по 31 серпня 2020 року (на 0,25 ставки, зовнішній сумісник) працював на посаді лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорська», яка відповідно до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації була реорганізована шляхом перетворення в КНП «ОТМО м. Краматорськ»

Наказом Департаменту охорони здоров`я Донецької області від 12.05.2020 року №286 зі структури КНП «ОТМО м. Краматорськ» виключено відділення дитячої хірургії, яке включено до структури КНП «ОДЛ м. Слов`янськ».

Листом КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» від 26.05.2020 року №273 КНП «ОТМО м. Краматорськ» гарантоване прийняття на роботу основних працівників дитячого хірургічного відділення КНП «ОТМО м. Краматорськ» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України з 01 вересня 2020 року.

27.08.2020 року позивачем на ім`я головного лікаря КНП «ОТМО м. Краматорськ» було подано заяву про звільнення у зв`язку з переведенням до КНП Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ.

Наказом директора КНП «ОТМО м. Краматорськ» №102 к/з від 31 серпня 2020 року його звільнено з посади лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії, 31.08.2020 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає, що звільнення його з посади лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії було таким, що проведено без належної правової підстави.

Також 28.08.2020 року ним на ім`я директора КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» була подана заява про прийняття на роботу по переводу 01.09.2020 року відповідно до займаної ним посади у зв`язку з переведенням до КНП «ОДЛ м. Слов`янськ».

Наказом КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» від 01.09.2020 року № 65-к/тр-к його прийнято на посаду лікаря хірурга дитячого відділення дитячої хірургії (зовнішнє сумісництво).

У зв`язку з тим, що його звільнення проведено без належних правових підстав та поновлення на попередній посаді не можливо через переміщення відділення дитячої хірургії до структури Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ», тому належним способом захисту вважає зміну формулювання звільнення.

Наказом КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» від 01.09.2020 року № 65-к/тр-к його було прийнято на посаду лікаря хірурга дитячого відділення дитячої хірургії (зовнішнє сумісництво), але в подальшому з довідки КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» від 22.09.2020 № 553 було встановлено, що його прийнято на посаду лікаря хірурга дитячого для надання екстреної допомоги відділення дитячої хірургії КНП «ОДЛ м. Слов`янськ», що з урахуванням ст. 24, п. 5 ст. 36 КЗпП України, гарантійного листа КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» фактично призвело до зміни умов його праці та порушення порядку переведення та трудових прав працівника, а тому така дія підлягає припиненню.

З урахуванням наданої заяви про збільшення позовних вимог позивач просив: визнати його звільнення з посади лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії КНП «ОТМО м. Краматорськ» 31.08.2020 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, таким, що проведено з порушенням порядку встановленого законом КНП «ОТМО м. Краматорськ» від 31.08.2020 року №102 к/з, з п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату) на п. 5 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку з переведенням на посаду лікаря хірурга дитячого відділення дитячої хірургії КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ»); визнати, що наказом КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» від 01.09.2020 року №65-к/тр-к його в порядку переведення прийнято на посаду лікаря хірурга дитячого відділення дитячої хірургії (зовнішнє сумісництво), а не лікаря хірурга дитячого для надання екстреної допомоги відділення дитячої хірургії КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ»; стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 35000,00 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. В порядку ч. 3 ст. 235 КЗпП України змінено формулювання звільнення ОСОБА_1 , проведеного наказом Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» від 31.08.2020 № 102 к/з, з п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату) на п. 5 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку з переведенням на посаду лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ». Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Додатковим рішенням від 07 вересня 2021 року стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 13 000 грн. 00 коп., також стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м.Слов`янськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 6 066 грн. 67 коп.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач КНП «ОТМО м. Краматорськ» подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначає, що твердження суду першої інстанції про відсутність доказів щодо пропозиції позивачу всіх наявних вакансій не відповідає дійсності. Так, судом було встановлено, що листом від 26.06.2020 року адміністрація відповідача повідомила ОСОБА_2 про скорочення штату та запропонувала усі наявні посади. Відсутність підпису позивача на повідомленні у зв`язку з його відмовою від підписання не може вважатися відсутністю попередження про вивільнення та повідомлення про вакантні посади. Щодо відмови у звільненні за переведенням, то за п.5 ст. 36 КЗпП України для здійснення переведення в рамках трудового законодавства має бути наявна згода усіх трьох суб`єктів: працівника, суб`єкта, на якому працює працівник, суб`єкта, куди переводиться працівник. При цьому ініціатором переведення має бути суб`єкт, куди працівник переводиться, який мав направити попередньому роботодавцю лист-запит з проханням звільнити позивача в порядку переведення. Однак КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» не направив такого листа на адресу апелянта. Крім того, згідно відповіді КНП «ОДЛ м. Слов`янськ» від 27.08.2020 року щодо працевлаштування робітників КНП «ОТМО м.Краматорськ» питання щодо прийняття на роботу зовнішніх сумісників буде вирішуватись після оптимізації (скорочення штатних одиниць) основного штатного розпису підприємства. Не відомо, на яких підставах КНП «Обласна дитяча лікарня м.Словянськ» видало наказ від 01.09.2020 року №65-к/тр-к про прийняття позивача шляхом переведення основних працівників та сумісників відділення дитячої хірургії з 01.09.2020 року за відсутності наказу про звільнення у порядку переведення. Зазначає, що висновок суду про спричинення позивачу моральної шкоди за умов правомірності дій відповідача є хибним. Крім того, позивач не довів, що його стресовий стан, депресивний синдром чи інші розлади здоров`я викликані саме звільненням за скороченням штату. Так, позивач знав про зміни в структурі КНП «ОТМО м. Краматорськ», про майбутнє звільнення та про дії відповідача щодо сприяння його працевлаштуванню. Вже наступного дня після звільнення позивач був працевлаштований. При цьому не зрозуміло, у чому полягають душевні страждання позивача у зв`язку із звільненням у порядку скорочення, адже ця підстава не є такою, що псує репутацію працівника чи свідчить про накладення на нього якихось дисциплінарних стягнень, що в свою чергу може зменшити його шанси на працевлаштування у майбутньому. Крім того, відповідач подав попередній розрахунок судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції було вірно застосовано до спірних правовідносин ч.2 ст. 40 КЗпП України. Однією з основних правових гарантій для працівника при скороченні чисельності чи штату є обов`язок власника працевлаштувати працівника. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати йому всі вакантні посади, наявні на підприємстві, що відповідають його освіті та кваліфікації. Крім того, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перегрупування працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Крім того, обов`язок пропонувати посаду не обмежується датою попередження про наступне вивільнення, а вимоги ч.3 ст. 49-2 КЗпП України вважаються виконаними в повній мірі коли працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади, які з`явилися на підприємстві протягом періоду з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. Тільки якщо особа відмовилась від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад виникають підстави для звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Відповідач, проте, обмежився тільки попередженням позивача про наступне звільнення за два місяці до запланованої дати, та не вжив жодних заходів щодо його працевлаштування. Доказів того, що позивачу були запропоновані всі вакантні посади, немає. Також не повідомлено про відсутність вакантних посад, на які міг би погодитися позивач з урахуванням його досвіду та кваліфікації. Суд правильно зазначив, що звільнення у зв`язку з скороченням штату можливе тільки за умови якщо працівник відмовиться від переведення. Крім того, вбачається, що наказом Донецької обласної ради від 12 травня 2020 року виключено зі структури КНП «ОТМО м. Краматорська» структурний підрозділ дитячої хірургії, де працював позивач, на включеного його до структури іншого КНП «ОДЛ м.Словянська», тобто фактично відбулася реорганізація без скорочення штатної чисельності, що не може бути підставою для звільнення чи зміни істотних умов праці. Також безпідставними є посилання апелянта на переписку між відповідачами щодо прийняття на роботу працівників, оскільки засновник обох юридичних осіб є спільним. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо переведення одних працівників та неможливості переведення саме ОСОБА_1 . Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то судом першої інстанції вірно встановлено неправомірність дій відповідача та відповідно спричинення позивачу моральної шкоди, при визначенні якої суд керувався принципами розумності та справедливості, врахував обставини справи та характер страждань, істотність вимушених змін у його житті. Зазначив, що витрати апелянта на правову допомогу є неспівмірними та не підтверженими належними доказами. Також просить стягнути з відповідача понесені у зв`язку з поданням відзиву судові витрати у розмірі 6600 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача заперечувала проти доводів скарги, просила її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, надали клопотання про розгляд справи зі їх відсутності.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки 470-01/05 від 02.09.2020 виданої КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» позивач працював на посаді лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорська» за сумісництвом (зовнішній сумісник), на умовах неповного робочого часу, з 22 серпня 2016 року по 28 січня 2019 року (0,5 ставки), з 29 січня 2019 року по 31.08.2020 (0,25 ставки), на підставі розпорядження Голови обласної державної адміністрації від 06.05.2019 №468/5-19 КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорська» реорганізовано шляхом перетворення в КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ».

Згідно наказу КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорська» №12 від 29.01.2019 ОСОБА_3 лікар - хірург дитячого відділення дитячої хірургії (зовнішній сумісник) - числиться зовнішнім сумісником на 0,25 ставки лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії з відпрацюванням робочого часу з 29 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

Факт того, що позивач в період з 22.08.2016 року по 31.08.2020 року працював у НКП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» на посаді лікаря хірурга дитячого відділення дитячої хірургії КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорська» за сумісництвом, підтверджується записом № 25 від 04.09.2020 року в трудовій книжці серія НОМЕР_1 , яка належить позивачу.

12 травня 2020 року наказом Департаменту Охорони Здоров`я Донецької обласної Державної адміністрації №286 виключено із структури КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» (Гейко) структурний підрозділ відділення дитячої хірургії, розміщений за адресою: м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 17 та включено його до структури КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» (Світличний) структурний підрозділ відділення дитячої хірургії, розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 17. Директорів відповідних підприємств було зобов`язано забезпечити внести відповідні зміни до штатних розписів та мережі підпорядкованих підприємств до 31.08.2020 року та подання їх на погодження департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації; Скласти акт приймання-передачі майна станом на 01.08.2020 року; Директора КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорська» ОСОБА_4 інформувати працівників структурного підрозділу відділення дитячої хірургії про переведення згідно з трудовим законодавством. Координацію роботи щодо виконання цього наказу покладено на управління економіки та фінансів департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації (Півненко) та відділ навчальних закладів, післядипломної освіти, мобілізаційної роботи, ресурсного та правового забезпечення департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації (Стельмашонок), контроль залишено за Департаментом.

Відповідно до наказу департаменту охорони здоров`я Донецької області державної адміністрації від 12.05.2020 року за № 286, 21.05.2020 року КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» видало наказ №37, відповідно до якого було зобов`язано внести відповідні зміни до штатного розпису та мережі підприємства до 31.07.2020 року та подати їх на погодження до департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації; проінформувати працівників відділення дитячої хірургії підприємства про переведення до структури КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» з 01.06.2020 року. З відповідним наказом було ознайомлено під особистий підпис основних працівників та зовнішні сумісники, які повинні звільнитися, під особистий підпис. До списку зовнішніх сумісників було включено позивача, але його особистий підпис відсутній.

26 травня 2020 року вих. № 273 В.о. директора КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» було направлено лист директору КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ», яким на виконання наказу департаменту охорони здоров`я № 286 від 12 травня 2020 року «Про організацію роботи відділення дитячої хірургії», адміністрація КНП «Обласна дитяча лікарня м.Слов`янськ» було гарантовано працевлаштування основних працівників дитячого хірургічного відділення НКП «ОТМО м. Краматорськ» по переводу п. 5 ст. 36 КЗпП України з 01.09.2020 року.

Згідно листа про заплановане вивільнення № 263-01/05 від 26.06.2020 року адміністрацією КНП «ОТМО м. Краматорськ» Веселого С.В. було повідомлено про те, що 01.09.2020 року відбудеться виключення із структури КНП «ОТМО м. Краматорськ» відділення дитячої хірургії, розміщене за адресою: м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 17, та включення до структури КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» відділення дитячої хірургії, розміщене за адресою: м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 17. При цьому у відповідності з вимогами КЗпП України адміністрацією підприємства запропонувала позивачу всі вакантні посади станом на 26.06.2020 року та роз`яснено, що у разі відмови про переведення на одну з настанням дати виключення зі структури КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» відділення дитячої хірургії позивача буде звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України скорочення штату.

Посадовими особами КНП «ОТМО м. Краматорськ» 26.06.2020 року було складено акт № 01 про відмову від підпису на підтвердження отримання повідомлення від 26.06.2020 №263-01/05, згідно якого ОСОБА_1 не погодився на звільнення та відмовився від підпису на підтвердження отримання повідомлення від 26.06.2020 року № 263-01/05.

Згідно листа № 441-01/05 від 25.08.2020 року встановлено, що директор КНП «ОТМО м. Краматорськ» звернувся до В.о. директора КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» з проханням на виконання наказу департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації від 12.05.2020 №286 прийняти на роботу шляхом переведення, відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України, основних працівників відділення дитячої хірургії КНП «ОТМО м. Краматорськ» з 01.09.2020 року, за списком, з зазначенням займаної посади. Позивача у даному листі не зазначено.

Згідно відповіді КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» вих. № 435 від 27.08.2020 на лист №441-01/05 від 25.08.2020 щодо працевлаштування шляхом переведення, основних працівників відділення дитячої хірургії КНП «ОТМО м. Краматорськ» (згідно списку) буде виконано 01.09.2020 року. Щодо зовнішніх сумісників, питання буде вирішуватися, після оптимізації (скорочення штатних одиниць) основного штатного розпису підприємства.

27 серпня 2020 року на ім`я директора КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» ОСОБА_4 ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення його по переводу 31.08.2020 року у зв`язку з переведенням до КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ».

28 серпня 2020 року на ім`я директора Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» ОСОБА_5 ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття його на роботу по переводу 01.09.2020 року відповідно до займаної ним посади у зв`язку з переводом до КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» відповідно до наказу департаменту охорони здоров`я Донецької ОДА від 12.05.2020 року №286 «Про організацію роботи відділення дитячої хірургії».

Актом КНП «ОТМО м.Краматорськ» від 31.08.2020 року було визначено неможливим звільнення ОСОБА_1 , лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії шляхом переведення до КНП «ОДЛ м. Слов`янськ». Дане рішення, як зазначено відповідачем, було прийнято враховуючи відмову ОСОБА_1 від підпису повідомлення про заплановане вивільнення з 01 вересня 2020 року та неможливості працевлаштування зовнішніх сумісників. Крім того, у листі КНП «ОТМО м.Краматорськ», направленим до суду першої інстанції зазначено, що було відсутнє документальне підтвердження згоди іншої юридичної особи щодо прийняття ОСОБА_1 за переведенням.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» №102 к/з від 31 серпня 2020 року, ОСОБА_1 , лікаря-хірурга дитячого відділення дитячої хірургії, звільнено 30 серпня 2020 року, у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України. Бухгалтерію зобов`язано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за частину невикористаної щорічної відпустки із розрахунку за 7 календарних днів. Відомості щодо акту від 31.08.2020 в наказі відсутні.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» від 01.09.2020 № 65-к/тр-к прийнято шляхом переведення основних працівників та сумісників відділення дитячої хірургії з 01.09.2020 року, п. 5 ст. 36 КЗпП України, в тому числі і позивача ОСОБА_1 .

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу необґрунтовано було відмовлено у звільненні за переведенням, при цьому на нове підприємство він був прийнятий саме за п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням, що не спростовано сторонами. Зазначено також, що своїми діями відповідачі завдали ОСОБА_1 моральну шкоду, оскільки був порушений його нормальний уклад життя.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з частинами першою-третьою статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (частина перша статті 49-2 КЗпП України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Вказана правова норма трудового законодавства передбачає можливість припинення трудового договору в порядку переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу чи організацію чи в зв`язку з переходом на виборну посаду за наявності певних умов, а саме: згоди працівника на переведення, угода між власниками або керівниками зацікавлених підприємств (того, на якому працює особа, і того, куди він має намір перевестися), наказу за попереднім місцем роботи про переведення, а також наказу про прийняття на роботу за новим місцем роботи.

Після звільнення працівника, у зв`язку з переведенням його на роботу на інше підприємство такий працівник має бути прийнятий на роботу на підприємство, на яке його запрошено, не пізніше наступного дня після звільнення з попереднього підприємства, якщо не було обумовлено іншої дати.

Відповідно до частини п`ятої статті 24 КЗпП України особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Із аналізу вищенаведених норм трудового законодавства, в їх системному зв`язку з положеннями ст.5-1 КЗпП України, яка передбачає гарантування правового захисту від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи, слідує, що роботодавець, який взяв на себе зобов`язання з переведення працівника на роботу в інше підприємство та отримав на це відповідну згоду працівника, зобов`язаний видати наказ (розпорядження) про припинення трудового договору на підставі п.5 ч.1 ст.36 КЗпП України та направити працівника на відповідне підприємство.

Вбачається, що заявою від 27 серпня 2020 року на ім`я директора КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» Гейко О.В. ОСОБА_1 повідомив про можливість його звільнення у зв`язку з переведенням до КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ».

При цьому листом КНП «ОТМО м. Краматорськ» № 441-01/05 від 25.08.2020 року та листом КНП «Обласна дитяча лікарня м.Слов`янськ» №435 від 27.08.2020 року було узгоджено можливість прийняття на роботу колишніх працівників КНП «ОТМО м.Краматорськ» за переведенням до КНП «Обласна дитяча лікарня м.Слов`янськ», та зазначено про виконання переведення 01 вересня 2020 року.

Щодо того, що КНП «Обласна дитяча лікарня м.Слов`янськ» не зазначено про працевлаштування зовнішніх сумісників, то апеляційний суд зазначає, що у листі № 435 від 27.08.2020 року зазначено, що питання про працевлаштування зовнішніх сумісників буде вирішуватися пізніше, після оптимізації штатного розпису, а не про неможливість переведення зовнішніх сумісників взагалі. При цьому не вбачається, що КНП «ОТМО м. Краматорськ» вживало заходів щодо з`ясування можливості переведення зовнішніх сумісників у подальшому.

Крім того, вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янськ» 01 вересня 2020 року, тобто наступного дня після звільнення з КНП «ОТМО м. Краматорськ», саме на підставі п.5 ст.36 КЗпП України.

Не отримання КНП «ОТМО м. Краматорськ» гарантійного листа та/або погодження КНП «Обласна дитяча лікарня м.Слов`янськ» персонально щодо позивача, на переконання колегії не є підставою для визнання проведеного звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України законним, в такому випадку відповідач діяв всупереч приписам ст.5-1 КЗпП України.

З наведених вище мотивів апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що звільнення позивача із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України здійснено незаконно, у зв`язку з чим вимоги про внесення змін у формулювання звільнення є обґрунтованими.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди апеляційний суд зазначає наступне.

Суд першої інстанції посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України обґрунтовано виходив з того, що з боку відповідачів має місце порушення трудових прав працівника, які призвели до моральних страждань та заподіяли моральну шкоду позивачу. Зокрема, визначаючі розмір відшкодування суд з урахуванням обставин справи та принципу розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з КНП «ОТМО м. Краматорськ» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду та відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Апеляційний суд зазначає, що положення частини 1 ст.237-1 КЗпП України пов`язують обов`язок відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику саме з порушенням його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

При розгляді справи встановлено, що мало місце порушення законних прав працівника щодо належного звільнення, що само по собі вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, звернення до суду за захистом своїх прав, та призвело до моральних страждань, тому відповідно до ст.237-1 КЗпП України, є підставою для відшкодування власником або уповноважений ним органом працівнику моральної шкоди. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди. При визначенні суми відшкодування моральної шкоди суд виходив з принципів розумності і справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, та враховуючи ступінь порушення життєвих стосунків і характер додаткових зусиль для організації життя позивача, характер та тривалість моральних страждань позивача в зв`язку з незаконним звільненням, дійшов вірного висновку про стягнення з КНП «ОТМО м. Краматорськ» моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року немає.

Додаткове рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 вересня 2021 року сторонами не оскаржувалось.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно підпункту в) пункту 4 частини першої ст.382 ЦПК у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З акту виконаних робіт (наданих послуг) від 15 листопада 2021 року, які були надані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу, вбачається, що у рамках договору від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 були надані наступні послуги: отримання консультації (попереднє опрацювання матеріалів справи) та опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини тривалістю 1 годину та вартістю 1100 грн., підготовка (подання) апеляційної скарги (відзиву) тривалістю 5 годин та вартістю 5500 грн.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи заявником не надано доказів сплати послуг з надання правової допомоги за договором від 11 листопада 2021 року. При цьому п.2.1 зазначеного договору передбачено, що адвокат приступає до виконання умов договору лише після сплати коштів відповідно до умов договору, тобто сторонами узгоджено фактичну сплату послуг адвоката до ухвалення рішення апеляційним судом.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

За таких обставин, оскільки позивачем не підтверджено понесення витрат на правову допомогу на виконання договору від 11 листопада 2021 року, до ухвалення судового рішення, підстав для стягнення на користь позивача зазначених витрат за подання відзиву на апеляційну скаргу немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв