Справа № 331/3512/20
Провадження № 2-о/331/8/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря - Рухлової М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приморська міська рада Приморського району Запорізької області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, заінтересовані особи Приморська міська рада Приморського району Запорізької області, приватний нотаріус Запорізького МНО Кукурудз Т.Ю.

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , тому як спадкоємець першої черги за законом має право на спадщину батька та бажає її оформити. Протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини заявник до нотаріуса не звертався, оскільки на час відкриття спадщини починаючи з 2016 року постійно проживав спільно зі своїм батьком за однією адресою і заяву про відмову від його спадщини не подавав. При зверненні до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини, було надано лист про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії, оскільки на момент смерті батька вони були зареєстровані за різними адресами проживання. Хоча заявник та його батько були зареєстровані за різними адресами, але з 2014 року постійно проживали разом, вели спільне господарство. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Приморської міської ради Приморського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надав.

Приватний нотаріус Запорізького МНО Кукурудз Т.Ю. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду, тому суд вважає за можливе прийняти рішення по справі у відсутності сторін, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому від 03.02.1981 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 972.

Заявник звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. для оформлення спадщини після померлого ОСОБА_2 , однак йому було роз`яснено, що оскільки ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, та на момент смерті він та спадкоємець ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані за різними адресами, встановити факт їх постійного спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на момент відкриття спадщини не вбачається можливим.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N -296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За положеннями п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II вказаного Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які кожен окремо зазначили, що останні роки в період з 2016 року ОСОБА_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_2 , оскільки останній хворів та потребував догляду.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті батька, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приморська міська рада Приморського району Запорізької області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті - задовольнити.

Встановити факт постійного місця проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька