Справа № 464/3264/20
пр.№ 2/464/532/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/3264/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»

вимоги: стягнення недоплаченої частини заробітної плати

представники учасників справи:

представники позивача: адвокат Мандюк О.О., адвокат Яцюк Х.В.

представник відповідача ОСОБА_2 .

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача доплату за шкідливі умови праці в розмірі 2282,54 грн, доплату за роботу в нічний час у розмірі 2940,07 грн, компенсацію втрати основної частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 11 658,57 грн, компенсацію втрати додаткової частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з липня 2010 року по травень 2020 року в розмірі 6846,13 грн, а всього стягнути 23 727,31 грн, покликаючись на порушення трудових прав.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою судді від 30 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому у клопотанні позивача та його представника про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін слід відмовити, як це передбачено ч.6 ст.279 ЦПК України. Клопотання не обґрунтовано необхідністю позивача/представника позивача бути присутніми у судовому засіданні з розгляду справи про стягнення недоплаченої частини заробітної плати, адже всі доводи та заперечення вправі викласти у письмовому вигляді, що ними і зроблено. Позивачем реалізовано права на висловлення своїх аргументів щодо заперечень відповідача. Клопотання про призначення експертизи, виклик свідків не заявлено.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 668/13907/13-ц).

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на наступне: на нескасовані накази щодо зміни в оплаті праці працівників; позивачем пропущено строк звернення до суду; на заявлені до виплати суми не нараховується компенсація; судовим рішенням вже стягнуто компенсацію. Указане викладене у відзив на позов.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказує про невірне тлумачення відповідачем правових норм.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», звідки 02 червня 2015 року звільнений з посади електрослюсаря з обслуговування автоматики і засобів вимірювань електростанцій четвертої групи служби вимірювань, наладки і випробувань Теплоелектроцентралі № 1 у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, по справі № 464/543/15 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату в сумі 31 857,83 грн, 7250,14 грн компенсації втрати частини заробітку, витрати на правову допомогу в сумі 2450 грн і 1000 грн на відшкодування моральної шкоди.

За вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення доплат за роботу у шкідливих умовах праці та за роботу в нічний час, компенсації за такими, то між сторонами виникли правовідносини, врегульовані наступними законодавчими актами:

ст.100 КЗпП України - на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України;

ст.1 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства;

ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

ст.15 Закону України «Про оплату праці» - форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами;

ст.21 Закону України «Про оплату праці» - працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору;

ст.ст.1, 2, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» - колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях (далі - підприємства) незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Колективний договір, угода набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді. Після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою;

ст.34 Закону України «Про оплату праці» - компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством;

ст.ст.1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться);

ст.233 КЗпП України - у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до п.17.8 колективного договору відповідача ЛМКП Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки за роботу у важких і шкідливих умовах праці визначено доплату в розмірі до 12 % тарифної ставки (посадового окладу) та за роботу в нічний час встановлено надбавку в розмірі 40 % годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи в цей час.

Аналогічні положення містяться в колективному договорі відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки.

Згідно із розрахунком позивача за період з липня 2010 року по жовтень 2014 року сума невиплачених доплат за шкідливі умови праці становить 2282,54 грн, а невиплачених надбавок за роботу в нічний час 2940,07 грн, разом 5222,61 грн. Указаний розрахунок, як і факт нездійснення у належних розмірах спірних доплат та надбавок, відповідачем не оспорено, власного розрахунку не надано, а отже такий приймається судом до уваги як достовірний доказ таких сум (ч.1 ст.82 ЦПК України).

За судовими рішеннями у справі № 464/543/15-ц стягнуто заробітну плату та суму компенсації за унаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати за період з липня 2010 року по грудень 2014 року, основну суму заробітної плати виплачено у квітні 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 357 від 20 квітня 2016 року.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що компенсація втрати основної частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2015 року по березень 2016 року становить 11 658,57 грн, компенсація втрати додаткової частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з липня 2010 року по травень 2020 року складає 6846,13 грн. Розрахунок проведено відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 159 від 21 лютого 2001 року, прийнятою з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відповідачем не заперечено. Піддавати сумніву такий доказ у суду немає.

Аргументи відповідача щодо пропущення строку звернення до суду із даним позовом не ґрунтуються на положеннях ст.233 КЗпП України, адже у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, та зводяться до власного тлумачення норм права.

Покликання сторін на накази відповідача «Про зміни в оплаті праці працівників» від 21 липня 2010 року № 186, від 23 квітня 2012 року № 150, від 29 квітня 2013 року № 170, від 30 квітня 2014 року № 176, від 27 червня 2014 року № 264, то такі сторонами суду не надано (про неможливість пред`явлення таких не зазначено, клопотання про витребування не заявлено), хоча це є їх процесуальним обов`язком, та в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості надати таким оцінку при вирішенні даної справи, а кожна сторона несе ризик невчинення нею процесуальних дій.

Водночас суд констатує, що згаданим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року констатовано, що причинно-наслідковий зв`язок між видачею ЛМКП «Львівтеплоенерго» згаданих наказів і нарахуванням заробітної плати працівнику не може бути підставою для відмови у позові.

Таким чином, виходячи із принципу диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи сторін та докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним та обґрунтованим, який підлягає до задоволення. Цивільне право позивача порушено та підлягає захисту, адже встановлено порушення трудових прав та законодавства про оплату праці саме відповідачем. Інше вирішення спору відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

Розподіл судових витрат

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, якими є витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У даній категорії прав позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 840,80 грн (в розмірі на час подання позову).

Представником позивача заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вивчивши подані докази в підтвердження понесення таких витрат суд не знаходить підстав для відмови у такому відшкодуванні, оскільки ґрунтуються на положеннях ст.137 ЦПК України, неспівмірності таких не встановлено, адже стороною відповідача відповідне клопотання не заявлено.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 доплату за шкідливі умови праці в розмірі 2282,54 грн, доплату за роботу в нічний час у розмірі 2940,07 грн, компенсацію втрати основної частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 11 658,57 грн, компенсацію втрати додаткової частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з липня 2010 року по травень 2020 року в розмірі 6846,13 грн, а всього стягнути 23 727,31 грн

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь держави 840,80 грн судового збору.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 3000 грн витрат на професійну правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили згідно з вимогами ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , м.Львів, вул.Д.Апостола, 1.

Повне судове рішення складено 01 березня 2021 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко