КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 381/3302/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15445/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Соловей Г. В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

23 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи, третя особа - Національний банк України про захист прав споживачапро зобов`язання вчинити дії,-

В С ТА Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної іпотечної установи про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії за Законом України «Про споживче кредитування» (із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1381-ІХ від 13.04.2021 року), реструктуризацію зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення».

Разом із позовною заявою позивача подала заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що Кредитор безпідставно відмовив позивачу в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором Ж91/П/31/2008/840 від 11.04.2008 року, Кредитор не зацікавлений у врегулюванні існуючої заборгованості передбаченим законодавством способом, тому вважає, що відповідач в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування» може звернутися з позовом та намагатимуться звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відтак відповідач, буде мати право розпорядження спірним майном, в тому числі - право відчужити його третім особам за цивільно-правовою угодою, що потягне за собою подальшу перереєстрацію права власності на спірне майно і для його виконання рішення суду, позивачу необхідно буде подавати новий позов, вже до «нового власника».

Крім цього, зазначила, що відповідач, матиме право вселення та реєстрації будь-яких осіб у будинок, що може призвести до психологічного та фізичного тиску на позивача, створить у них відповідні житлові права, що також ускладнить фактичне виконання рішення суду.

Зазначила, що будинок АДРЕСА_1 , є єдине житло позивача та членів її сім`ї.

У зв`язку із викладеним просила накласти заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо будинку, а саме: державну реєстрацію прав власності, відчуження, інших дій, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру щодо будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи, а також вважає, що згідно норм ст. 150 ЦПК України заявником дотримано всіх вимог чинного законодавства щодо заяви про забезпечення позову та обґрунтовано її вимоги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що її подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, а саме до заяви не надано жодного доказу в обґрунтування заявлених вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просила накласти заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо будинку, а саме: державну реєстрацію прав власності, відчуження, інших дій, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру щодо будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок за адресою АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 .

Із змісту заяви про забезпечення позову встановлено, що між сторонами виник спір щодо реструктуризації зобов`язання за кредитним договором №191/П/31/2008/840 від 11.04.2008 року, забезпечення зобов`язання за яким є саме будинок АДРЕСА_1 .

Заявник вказувала, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання майбутнього рішення, оскільки відповідач може звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок, відтак Державна іпотечна установа, буде мати право розпорядження спірним майном, в тому числі - право відчужити його третім особам за цивільно-правовою угодою, що потягне за собою подальшу перереєстрацію права власності.

На підставі ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Частина 2 ст. 149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову встановлені у ст. 151 ЦПК України.

Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, заявник у відповідності до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України зазначила у заяві предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, доцільність вжиття такого заходу забезпечення позову як заборону вчиняти дії.

Колегія суддів, вважає, що ненадання доказів на підтвердження доводів заяви про забезпечення позову, не є підставою для повернення вказаної заяви.

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову відповідає вимог ст. 151 ЦПК України, а тому повертаючи заяву про забезпечення позову заявнику суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невідповідність цієї заяви вимогам ст.151 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді