ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1549/21 Номер провадження 22-ц/814/2554/21Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Дряниця Ю.В.,

секретар Міщенко Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії»

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 31 серпня 2021 року, постановлене суддею Яковенко Н.Л. (повний текст складено 03 вересня 2021 року),

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» (далі ТОВ ФК «Інвестиційні рішення та стратегії») до виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування, Київської районної в м.Полтаві ради, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Лебедь Наталії Валеріївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в:

31.03.2021 ТОВ ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування його підстав зазначає, що 23.12.2005 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №1240 про надання грошових коштів у розмірі 16 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 23.12.2005 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_6 і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №1240, за умов якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

Із підстав невиконання позичальником ОСОБА_5 умов кредитного договору, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10.06.2016 (справа №552/156/16-ц) стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором №1240 від 23.12.2005 в розмірі 940 864,63 грн. та судові витрати. Позивач є правонаступником прав первісного кредитора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за вказаними кредитним та іпотечним договорами, набув статусу іпотекодержателя квартири АДРЕСА_1 , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено відповідний запис.

Судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором залишається не виконаним, оскільки боржники ухиляються від його виконання.

У подальшому ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» стало відомо, що 25.08.2015 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Лебедь Н.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23880547 від 25.08.2015 про накладення заборони відчуження на нерухоме майно іпотечну квартиру, за звернення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради як органу опіки та піклування від 21.08.2015 № 01.1-24/1/306 та рішення органу місцевого самоврядування від 11.08.2015 №220.

Із підстав порушення прав та законних інтересів товариства, як іпотекодержателя, просить визнати протиправним та скасувати:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №23880547 від 25.08.2015 про накладення заборони відчуження на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, прийняте приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Лебедь Н.В., в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про накладення обтяження №10908931 від 25.08.2015 щодо заборони відчуження на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 31.08.2021 в задоволенні позовних вимог ТОВ ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» - відмовлено.

Стягнуто з ТОВ ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» на користь приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Лебедь Н.В. судові витрати в розмірі 4 000,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що приватним нотаріусом правомірно, в межах наданих повноважень як державного реєстратора, у спосіб, визначений законом, прийнято рішення про реєстрацію вказаного обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 23880547.При цьому, ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» реєстрацію місця проживання дітей не оскаржував,а належним відповідачем у цій справі є ОСОБА_2 , яка діє як в своїх інтересах, так і в інтересах малолітніх дітей, а не приватний нотаріус, який в жодні правовідносини з позивачем не вступав.

Позивач із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі, з підстав попередньо викладених у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що відповідно до положень ст.ст.150,153 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України малолітні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не мають права на користування іпотечним майном, оскільки на момент підписання договорів не були зареєстровані у спірній квартирі, а їх подальша реєстрація відбулася без згоди іпотекодержателя, що є порушенням п.п.5.4, 7.1.4, 7.1.10 іпотечного договору.

Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справах №761/4494/13-ц від 04.07.2018, №757/60219/16-ц від 01.09.2020, яка містить висновок, що при вирішенні спорів з підстав порушення житлових та майнових прав неповнолітніх осіб, слід виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Вважає спробою уникнути відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання та зловживанням правом звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 із заявами стосовно захисту майнових прав малолітніх дітей до виконкому Київської райради м.Полтави, який не перевіривши законність набуття дітьми права користування іпотечним майном, не мав правових підстав для звернення до нотаріуса для накладення заборон на його відчуження. При цьому звертає увагу, що раніше Другою Полтавською державною нотаріальною конторою вже приймалося рішення за заявою виконкому про відмову у накладенні та реєстрації заборони відчуження іпотечного майна через відсутність достатніх підстав.

Доводить, що надання іпотекодавцями малолітнім дітям права користування іпотечним майном шляхом їх реєстрації в ньому не потребує оскарження в судовому порядку та визнання недійсним, оскільки така недійсність встановлена законом (ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку») та відповідно до положень ст.215 ЦК України є нікчемною. Обґрунтовує такі твердження позицією ВС: у справі №759/2328/16-ц від 09.01.2019 «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду»; №916/3156/17 від 04.06.2019 «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту права»; ВП ВС у справі №501/1703/16-ц від 29.05.2019 «іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування».

Наполягає, що існування заборони відчуження предмета іпотеки, накладеної приватним нотаріусом в інтересах малолітніх дітей за зверненням виконавчого комітету Київської райради у м.Полтаві, унеможливлює фактичну реалізацію іпотекодержателем, передбачених законом та іпотечним договором, способів захисту для задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на позицію ВС у справі №910/12787/17 від 16.10.2020доводить правильність обраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки в цій справі виник спір щодо застосування судом правових наслідків недійсного правочину, а саме, передача іпотекодавцями права користування предметом іпотеки без згоди іпотекодержателя третім особам шляхом їх реєстрації в ньому, та як, наслідок, реєстрація обтяження нікчемного правочину на вже обтяжений іпотекою об`єкт.

Із підстав попередньо викладених заперечує наявність у виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування, та приватного нотаріуса правових підстав для прийняття рішень та реєстрації заборон.

20.12.2021 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні.

Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що згідно ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що23.12.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №1240, за умов якого (п.2.1.) банк надав ОСОБА_5 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 6 000,00 дол. США з оплатою по процентній ставці 16,50 % річних./а.с.20-21 т.1/ В подальшому між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 були укладені додаткові угоди до кредитного договору, в яких сторони договору дійшли згоди щодо збільшення ліміту кредитування та строків повернення кредитних коштів.

Кредитні зобов`язання забезпечені іпотечним договором №1240 від 23.12.2005, укладеного між Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ (іпотеко держатель) та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (іпотекодавці), за умов якого іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 . Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку, викладену в звіті про експертну оцінку, становить 173 350,00 грн. без урахування ПДВ. (п.п.3 цього договору).

Предмет іпотеки належить іпотекодавцям: 2/3 частини квартири належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 17.12.2002 Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення Полтавського міськвиконкому, та зареєстрованого КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 20.12.2002 в реєстровій книзі №144 за реєстром №19224; 1/3 частина квартири належить ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. 24.12.2002 за реєстром №8942 та зареєстрованого в реєстровій книзі №144 за реєстром №19224 (п.4 цього договору)./а.с.22-23 т.1/

Також встановлено, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10.06.2016 (справа №552/156/16-ц), яке вступило в законну силу, позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №1240 від 23.12.2005 у розмірі 940 864,63 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

10.10.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ІнтаймФінанс», за результатами відкритих електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-02-000101-b від 18.09.2019, укладено договір про відступлення прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором №1240 від 23.12.2005 та іпотечним договором № 1240 від 23.12.2005./а.с.24-31, 32-39 т.1/

ТОВ «ФК «ІнтаймФінанс» та ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» згідно договору №02-10/2020-1 від 02.10.2020 та додаткової угоди №1 від 30.10.2020, відступило право вимоги, зокрема, за кредитним договором №1240 від 23.12.2005, укладеним між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_5 /а.с.40-41 т.1/; також укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки і додаткова угода №1 від 30.10.2020, за умовами яких позивач набув прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 ./а.с.40-52 т.1/

ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» є іпотекодержателем щодо нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою 244159383 з Державного реєстру Іпотек./а.с.53-54 т.1/.

11.08.2015 виконавчим комітетом Київської районної ради у м.Полтаві прийнято рішення№220 «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти», яким відмовлено ОСОБА_2 в укладенні договору продажу належної їй 1/3 частини 2-кімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , де зареєстровані та мають право користування малодітні діти ОСОБА_3 , 2011 р.н. та ОСОБА_4 , 2013 р.н; з метою захисту прав малолітніх дітей вирішено звернутися до державного чи приватного нотаріуса з заявою про накладення заборони на відчуження та державної реєстрації обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказану квартиру./а.с.178 т.1/

25.08.2015 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Лебедь Н.В. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку зі зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають право проживання у квартирі, на відчуження якої накладається заборона, вчинено посвідчувальний напис щодо накладення заборони відчуження зазначеного в зверненні майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , до усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна. Зареєстровано в реєстрі за №241./а.с.178 т.1/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради від 11.08.2015 №220 в силу норм Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012№296/5, є документом, визначеним законом, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, а тому приватним нотаріусом правомірно, в межах наданих повноважень як державним реєстратором, було прийнято рішення про реєстрацію вказаного обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 23880547.

При вирішенні справи суд також виходив із того, що ні приватний нотаріус, як державний реєстратор, ні виконавчий комітет Київської районної в м.Полтаві ради, як орган опіки та піклування, не наділені повноваженням щодо перевірки правомірності реєстрації місця проживання малолітніх дітей, а норми Закону України «Про іпотеку» не передбачають недійсність реєстрації місця проживання малолітніх дітей без згоди іпотекодержателя за місцем проживання матері в житлі, що перебуває в іпотеці.

При цьому, ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» реєстрацію місця проживання дітей не оскаржував,а належним відповідачем у цій справі є ОСОБА_2 , яка діє як в своїх інтересах, так і в інтересах малолітніх дітей, а не приватний нотаріус, який в жодні правовідносини з позивачем не вступав.

Вирішуючи питання розподілу правничих витрат, районний суд керувався положеннями ст.141 ЦПК України.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм права на власну користь.

З урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини), предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

У постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №570/6008/18 сформовано висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. Належним відповідачем у такому спорі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, що відповідає позиції Верховного Суду у справі № 756/2298/18 від 19.05.2021.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» та ОСОБА_2 , яка діє як в своїх інтересах, так і в інтересах малолітніх дітей. Тому приватний нотаріус Лебедь Н.В. є неналежним відповідачем, і заявлені до неї вимоги позову задоволенню не підлягають, про що районний суд дійшов обґрунтованого висновку, постановивши до стягнення на її корись в порядку ст.141 ЦПК України понесені нею правничі витрати.

При цьому доводи апеляційної скарги не містять спростувань встановлених обставин та висновків місцевого суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить визначення, що обтяженням є заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Відповідно до п.9 ч.1ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, в тому числі накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації.

Згідно п.2 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту 22.02.2012 №296/5, підставою накладення такої заборони відчуження майна є, зокрема, звернення органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона.

Відповідно до п.4 глави 15 розділу ІІ цього Порядку накладання заборони щодо відчуження майна реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів.

Згідно п.74, пп.3 п.75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (в редакції, чинній на момент вчинення посвідчувального напису) для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, зокрема, визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ч.1ст.52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається.

У цій справі рішення про державну реєстрацію обтяження прийнято на підставі посвідчувального напису на рішенні виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 11.08.2015 №220, яке є чинним, спрямованим на захист особистих і майнових прав та інтересів малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають право проживання у квартирі, на відчуження якої накладається заборона.

Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, до повноважень нотаріуса не належить перевірка правомірності реєстрації місця проживання малолітніх дітей за вказаною адресою, а реєстраційні дії вчинені за заявою органу опіку та піклування, у визначений законом спосіб.

Твердження позивача, що виконком Київської райради у м.Полтаві не перевіривши законність набуття дітьми права користування іпотечним майном, не мав правових підстав для звернення до нотаріуса для накладення заборон на його відчуження, колегія суддів також відхиляє, оскільки такі доводи не ґрунтуються на доказах і нормах закону, а рішення органів місцевого самоврядування має самостійний спосіб оскарження, не реалізований позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги обґрунтовані нікчемністю надання іпотекодавцями малолітнім дітям права користування іпотечним майном шляхом їх реєстрації в ньому без згоди іпотекодавця колегія суддів відхиляє, як такі що зводяться до довільного тлумачення вимог Закону України «Про іпотеку» на власну користь. Разом із цим стаття 12 цього Закону містить застереження щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування на підставі правочину без згоди іпотекодержателя, проте не передбачено недійсність реєстрації місця проживання малолітніх дітей без згоди іпотекодержателя за місцем проживання матері в житлі, що перебуває в іпотеці.

При цьому твердження позивача, що існування заборони відчуження предмета іпотеки унеможливлює фактичну реалізацію іпотекодержателем, передбачених законом та іпотечним договором, способів захисту для задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не змінюють правильних висновків місцевого суду про відсутність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. До того ж процедура зняття заборони відчуження окремо визначено ст.74 Закону України «Про нотаріат».

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо використання ОСОБА_2 «права на зло» та її намагання уникнути відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання не ґрунтуються на доказах та є припущеннями позивача, на яких не може ґрунтуватися судове рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 31 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.12.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

Ю.В. Дряниця