Справа № 942/503/21
Провадження № 22-ц/810/776/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря

судового засідання Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Марківське об`єднане Управління пенсійного фонду України в Луганській області

правонаступник заінтеросованої особи - Головне управління Пенсійного фонду Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 21 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Лизенко І.В. в м. Попасна Луганської області,

за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Марківське об`єднане Управління пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

21.04.2021 заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме те, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 25.02.1985 р. належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що в зв`язку з досягнення пенсійного віку він звернувся до районного відділення пенсійного фонду для оформлення пенсії, але йому було відмовлено з посиланням на те, що в його трудовій книжці НОМЕР_1 від 25.02.1985 р. його прізвище, ім`я та по-батькові зазначено як " ОСОБА_1 " (російською мовою). Згідно паспорту громадянина України прізвище, ім`я та по-батькові заявника ОСОБА_1 (українською мовою), ОСОБА_1 (російською мовою). Раніше він не звертав уваги на розбіжності в написанні прізвища, про їх наявність він дізнався лише при зверненні до відповідних органів для призначення пенсії. В даний час заявник позбавлений можливості виправити ці розбіжності в позасудовому порядку, оскільки звернутися до підприємства, установи чи організації, яка видала відповідний документ з проханням виправити виявлену в ньому помилку, неможливо. Встановлення факту необхідно заявникові для оформлення пенсії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 21 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що згідно копії свідоцтва про народження прізвище заявника ОСОБА_1 ( а.с.8). Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , трудова книжка видана на ім`я " ОСОБА_1 ", ІНФОРМАЦІЯ_1, дата заповнення 25.02.1985 (а.с.9). Прізвище, ім`я та по-батькові заявника також підтверджується копією диплома НОМЕР_2 від 03.12.1979, копією військового квитка серії НОМЕР_3 від 18.11.1980 р., карткою платника податків. Вказані анкетні дані стосовно заявника у зазначених вище документах співпадають. Оцінюючи вказані документи у їх сукупності, суд вважає, що відомості у трудовій книжці стосуються саме заявника та правовстановлюючий документ належить йому..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням ГУПФУ в Луганській області звернулось з апеляційною скаргою до Луганського апеляційного суду, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої та винести рішення яким в задоволенні позовних вимог заявнику вімовити в повному обсязі за необгрунтованістю, недоведеністю,безпідставністю та наявністю спору про право.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник виходив з того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що Згідно ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2)перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої вказаної статті в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини третьої вказаної статті справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підтягають. Згідно частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, зазначене кореспондується з нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За нормами Порядку № 637 - за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії, що є метою встановлення факту належності ОСОБА_1 , трудової книжки, здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення/відмови у призначенні підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду. З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101 сві8), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18). Крім того, достеменно не відомо, як саме суд першої інстанції вважає, що «... відомості у трудовій книжці стосуються саме заявника та правовстановлюючий документ належить йому». Судом І інстанції ніяким чином не надано будь-якої оцінки причини відмови в призначенні заінтересованою особою пенсії ОСОБА_1 .В той час як відповідно до рішення управління №12 від 02.04.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 «Періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_4 з 15.02.1985 по 25.07.1986 на шахті «Радуга» производственного обьединения «Первомайскуголь» та з 22.05.1987 по 19.02.1990 в радгоспі «Горський» зарахувати до стажу роботи немає законних підстав, так як на першій сторінці прізвище зазначено « ОСОБА_1 », що не співпадає з прізвищем, яке зазначено у паспорті. Довідкою №140 від 11.10.2016 не підтверджено загальний та пільговий стаж роботи з 19.03.1985 по 25.07.1986, оскільки прізвище у ній зазначено також як « ОСОБА_1 ». Проте, суд першої інстанції, з невідомих управлінню підстав, все ж вважає факт належності заявнику трудової книжки встановленим та доведеним.

Позиція інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до ст. 360 ЦПК України.

Явка сторін

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, але ж в судове засідання не з`явились. Позивач був повідомлений двічи засобами почти, за повідомленням почти адресат відсутній за вказаною адресою, що є належним повідомленняи сторони.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Золоте Луганської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.3-4).

Згідно копії свідоцтва про народження прізвище заявника ОСОБА_1 ( а.с.8).

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , трудова книжка видана на ім`я " ОСОБА_1 ", ІНФОРМАЦІЯ_1, дата заповнення 25.02.1985 ( а.с.9).

Прізвище, ім`я та по-батькові заявника також підтверджується копією диплома НОМЕР_2 від 03.12.1979, копією військового квитка серії НОМЕР_3 від 18.11.1980 р., карткою платника податків.

Вказані анкетні дані стосовно заявника у зазначених вище документах співпадають.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. Рішенням суду І інстанції від 21.07.2021 зазначено, що «Встановлення факту необхідно заявникові для оформлення пенсії». Судом першої інстанції не взято до уваги й той факт, що заявником до суду надано лише по перший аркуш трудової книжки заявника(а.с.10), трудові книжки судом не оглядалися(а.с.35). Дана справа є справою окремого провадження, розгляд якої внормовано розділом IV «Окреме провадження» ЦПК України, главою шостою якої передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, до яких відносяться і справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права особи, зокрема, права власності на майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо). Суд може встановлювати також факти належності особі інших правовстановлюючих документів, наприклад: архівної довідки про трудову діяльність на підприємстві та розмір оплати праці, довідки про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, трудової книжки, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки тощо.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки, заявник зазначав на допущені в ній неправильності в написанні його прізвища, що необхідно їй для врахування ГУПФУ в Луганській області періодів роботи при призначення пенсії за віком.

Заперечуючи в апеляційній скарзі ГУПФУ в Луганській області посилається на те, що управлінням під час призначення пенсії за віком заявнику було відмовлено, зокрема, по причині зазначення прізвища на титульному листі як « ОСОБА_1 » російською мовою, що не співпадає з прізвищем, зазначеним у паспорті , та не може реалізувати своє право на призначення пенсії за віком. Заявник не працює, записи здійснені підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території.

Колегія суддів погоджуєся з доводами апеляційної скарги.

За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постановою Кабміну від 12 серпня 1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка.

Постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з наступними змінами) до заяви про призначення пенсії за віком додають документи про стаж лише в тому разі, якщо відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637), у судовому порядку може встановлюватися лише факт належності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Отже, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється виключно органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії.І судові органи не мають право підміняти своїми рішеннями дії інших державних органів.

У п. 18 Порядку № 637 зазначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх через ліквідацію підприємства, установи, організації або відсутність архівних даних з інших причин, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які би знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі, колгоспі) або в одній системі й мали документи про свою роботу за час, щодо якого вони підтверджують роботу заявника.

Що стосується звернення до суду, то в судовому порядку може бути оскаржена виключно відмова відповідного органу Пенсійного фонду України від встановлення факту наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки.

Тому колегія суддів погоджується з доводом скарги про те, що факт належності заявнику трудової книжки, не є юридично значимим для заявника, оскільки від нього не залежить включення спірного періоду до загального стажу ОСОБА_1 , для чого законом визначено інший позасудовий порядок. При цьому судова колегія наголошує , що суд не може своїми діями замінювати питомо властиві функції державних органів.

Суд на зазначене уваги не звернув та вдався до оцінки доказів на підтвердження належності заявнику трудової книжки, що призвело до помилкового вирішення справи.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект.

Таким чином, метою ефективного способу захисту є забезпечення поновлення порушеного права, адекватність наявним обставинам.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Європейський суд з прав людини (далі - Суд) вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме у рішеннях від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) зазначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Вказане неправильне застосування норм матеріального права норм процесуального права у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності трудової книжки.Судові витрати у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог - а саме, понесені і документально підтверджені ГУПФУ в Луганській області витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 861,00 грн підлягають стягненню із заявниці на користь заінтересованої особи.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 21 липня 2021року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви про встановлення факту належності трудової книжки серія НОМЕР_1 , від 25.02.1985 року, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) судові витрати у розмірі 861,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді