Справа № 503/1095/21
Провадження № 2/503/490/21
УХВАЛА

29 грудня 2021 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно, вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України,

встановиВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було розподілено судді Калашніковій Т.О.

Подана до суду позовна заява не відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, в зв`язку з чим ухвалою від 01 грудня 2021 року, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України була залишена без руху, а позивачу було надано строк для усунення недоліків.

Вказану ухвалу про залишення позову без руху було направлено за адресою позивача, зазначеною у позовній заяві. Однак, поштова кореспонденція повернулася без вручення до суду із зазначенням на конверті причини повернення «адресат не проживає за вказаною адресою».

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у п.1 ст.6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати п.1 ст.6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.

Сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

За приписами ч.3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви.

Таким чином, враховуючи наведені положення цивільного процесуального законодавства судом вчинено дії для повідомлення позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, позивач вважається таким, що отримав ухвалу про залишення позовної заяви без руху, проте станом на 29.12.2021 року зазначені в ухвалі недоліки усунуті не були, тому заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення йому позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Калашнікова