ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/142/21 Справа № 208/2771/18 Головуючий у першій інстанції: Похваліта С. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2007 року між нею та Відділенням «Центральне» Дніпродзержинської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №DZHCGA00000326, в якості забезпечення якого цього ж дня було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №92. За умовами вказаного іпотечного договору іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №122361000 від 27.04.2018 року, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. належить ПАТ КБ «ПриватБанк» на праві приватної власності. Так, 28 листопада 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіна Л.Л. провела на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського округу Дніпропетровської області Вдовіної Л.Л. державну реєстрацію, індексний номер 32681903 від 02.12.2016 року. Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровського від 16 листопада 2010 року по справі №2-2190/2010 була стягнута з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору №DZHCGA00000326 від 17.01.2007 року. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист №2-2190 та відкрито виконавче провадження ВП №29694461. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року по справі №412/1494/2012 було задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та зобов`язано останнього зарахувати погашення заборгованості по виконавчому листу №2-2190/2010 від 06.12.2010 року. Постановою головного державного виконавця від 09 листопад 2012 року було закінчено виконавче провадження ВП №29694461, у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі. Також було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. У зв`язку з повним виконанням рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №DZHCGA00000326 від 17.01.2007 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», банк не може знову заявляти ті самі вимоги з тих самих підстав. Тому позивач просила визнати протиправними дії приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіної Л.Л. з проведення перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. із ОСОБА_1 на ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського округу Дніпропетровської області Вдовіної Л.Л. індексний номер 32681903 від 02.12.2016 року про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м.; скасувати запис про право власності №17772019 від 28.11.2016 року в реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення №32681903 від 02.12.2016 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіної Л.Л. з проведення перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. з ОСОБА_1 на ПАТ КБ «ПриватБанк». Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського округу Дніпропетровської області Вдовіної Л.Л., індексний номер 32681903 від 02.12.2016 року, про державну реєстрацію вказаної квартири. Скасовано запис про право власності №17772019 від 28.11.2016 року в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення №32681903 від 02.12.2016 року. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі по 352,50 грн., з кожного.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 17 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», а в подальшому Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №DZHCGA00000326, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 31288,00 дол. США з терміном повернення до 16.01.2011 року та зі сплатою відсотків у розмірі 12,00% на рік за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 17 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було укладено договір іпотеки квартири, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. за реєстровим номером 92 (а.с.13-15).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2010 року у цивільній справі №2-2190/2010 позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №DZHCGA00000326 від 17.01.2007 року станом на 01.06.2009 року в розмірі 127965,76 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1279,66 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог ПАТ КБ „Приватбанк відмовлено.

Судом апеляційної інстанції оглянуто в судовому засіданні вказану вище цивільну справу №2-2190/2010; рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2010 року не оскаржувалось та набрало законної сили.

На виконання зазначеного вище рішення 06 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-2190/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору №DZHCGA00000326 від 17.01.2007 року станом на 01.06.2009 року в розмірі 127965,76 грн. (а.с. 16).

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчик Ю.А. від 31 жовтня 2011 року відкрито виконавче провадження ВП №29694461 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2-2190 від 06.12.2010 року (а.с. 17).

Також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2012 року скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ в частині відмови в зарахуванні квитанції №85 від 22.04.2011р. на суму 2255, 64 дол. США, квитанції №3 від 05.07.2011р. на суму 1872,66дол. США, квитанції №79 від 14.07.2011р. на суму 4122,42 дол. США та квитанції №33862.348.1 від 09.12.2011р. на суму 4000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по виконавчому листу №2-2190/2010р., виданому 06.12.2010 року, неправомірними та зобов`язано державного виконавця провести зарахування даних квитанцій в рахунок погашення заборгованості по виконавчому листу №2-2190/2010 року від 06.12.2010 року. В іншій частині в задоволені скарги відмовлено (а.с.18).

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчик Ю.А. від 09.11.2012 року закінчено виконавче провадження №29694461 за виконавчим листом №2-2190/2010 виданим 06.12.2010 року , у зв`язку з фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-XIV (а.с. 19).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №122361000 від 27.04.2018 року, державним реєстратором (приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіною Л.Л.) 28 листопада 2016 року було здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», на підстав договору іпотеки №92 від 17.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. (а.с. 11-12).

Листом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. від 21.01.2019 року №77/01-16 повідомлено, зокрема, що нею, як державним реєстратором, було сформовано та зареєстровано право власності на вказану вище квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, оскільки були подані всі необхідні для цього документи (а.с. 63). Однак, перелік відповідних документів із зазначенням певних реквізитів нотаріусом не наведений; відповідні письмові докази суду не надані.

Згідно листа Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради від 10.11.2020 року №01-07/1678, у вказаному департаменті відсутні матеріали реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 233).

Крім того, згідно листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. від 14.12.2020 року №320/01/16, зокрема, повідомлено, що відповідно до затвердженої номенклатури справ на 2016 рік документи справи за індексним номером 01-30 щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та надання інформації за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносяться до справ тимчасового зберігання та встановлено строк зберігання 3 роки; згідно акту №4 від 03.02.2020 року про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, на підставі Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5 та номенклатури справ за 2016 рік документи справ за індексним номером 01-30 відібрані до знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, документи фонду приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. (а.с. 249).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина 1 статті 33 Закону «Про іпотеку»).

Згідно з частинами 1 та 3 статті 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі №205/578/14-ц, провадження №14-48цс19).

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц,, провадження № 14-2цс19).

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року №211.

У пункті 3 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Матеріали справи не містять доказів надіслання позивачу, як іпотекодавцю, вимоги про усунення порушення кредитного договору; докази отримання ОСОБА_1 вимоги також відсутні.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши невиконання банком вимог Порядку щодо надання нотаріусу документа, який підтверджує факт завершення 30-денного строку з моменту отримання позивачем письмової вимоги іпотекодержателя, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, визнання протиправними дій державного реєстратора з проведення перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 із ОСОБА_1 на ПАТ КБ «ПриватБанк»; скасування запису про право власності №17772019 від 28.11.2016 року в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення №32681903 від 02.12.2016 року.

Отже, державна реєстрація за банком права власності на квартиру АДРЕСА_1 здійснена без дотримання вимог пункту 61 Порядку документів проведена державним реєстратором, без дотримання положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому відповідне рішення нотаріуса про реєстрацію права власності є протиправним.

Посилання апелянта на те, що ним було представлено нотаріусу всі необхідні документи, передбачені пунктом 61 Порядку, є недоведеним; на підтвердження такої позиції АТ КБ «ПриватБанк» доказів ні місцевому, ні апеляційному судам не надано. При цьому, як встановлено вище, матеріали реєстраційної справи відібрані до знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення за строком зберігання, що підтверджується листом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. від 14.12.2020 року №320/01/16 (а.с. 249).

Колегія звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді