Номер провадження 2/754/4391/21
Справа №754/6533/21
РІШЕННЯ
Іменем України

01 грудня 2021 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Таран Н.Г.
за участю
секретаря судового засідання Куценко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7115148, а саме стягнути заборгованості в розмірі 17 377,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.08.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7115148 відповідно до якого банк надав кредит у сумі 7 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6 Кредитного договору позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії договору без згоди позичальника.

п. 7.1 Кредитного договору визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 22.10.2019 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги № 40-МЛ від 22.10.2019, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 7115148 від 05.08.2019. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7115148 від 05.08.2019 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан».

Станом на 08.08.2019 сума заборгованості становить 17 377,50 грн.

Враховуючи викладене позивач просив задовільнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7115148 від 05.08.2019 в розмірі 17 377,50 грн.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, відповідно до змісту якого заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти прийняття рішення без його участі не заперечував.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, проти позовних вимог повністю заперечували. Заперечення мотивували тим, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 7115148 від 05.08.2019 в розмірі 17 377,50 грн. Дата закінчення договору 08.08.2019, кількість днів прострочення 75 днів, що вбачається з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 40-МЛ від 22.10.2019.

Згідно довідки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2021 вбачається, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 01.04.2019 по теперішній час.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на день укладання договору та утворення заборгованості військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, а фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Враховуючи вказане положення закону підстави для нарахування та стягнення з відповідача простроченої за процентами у розмірі 6 457,5 грн. а також штрафами і пенями у розмірі 3 500,00 грн. відсутні, через що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Дана позиція узгоджується з позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом .

При зверненні з даним позовом позивач підтвердив, що ним не подано інший позов до відповідача з тих самих підстав і з таким самим предметом. Проте, позивач навмисно не вказав на ту обставину, що 07.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було винено виконавчий напис № 11147 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором у такій самій сумі.

На підставі даного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження та відбулося звернення стягнення на заробітну плату боржника. Станом на 26.07.2021 виконавчий напис № 11147 не скасовано, а позивач реалізував своє право на захист у відповідності до вимог ст. 18 ЦК України. Тобто позивач захистив своє право шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, і після цього звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Згідно до положення ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене відповідач вважає, що дана обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також представник відповідача заяви про пропущення позивачем строку позовної давності в один рік стосовно заявлених вимог про стягнення пені, оскільки пеня розрахована відносно заборгованості, визначеної позивачем станом на 22.10.2019 р., а з позовом до суду позивач звернувся лише 27.04.2021 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

05.08.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7115148 відповідно до якого банк надав кредит у сумі 7 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6 Кредитного договору позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії договору без згоди позичальника.

п. 7.1 Кредитного договору визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 22.10.2019 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги № 40-МЛ від 22.10.2019, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 7115148 від 05.08.2019. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7115148 від 05.08.2019 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан».

Станом на 08.08.2019 сума заборгованості становить 17 377,50 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

При зверненні з даним позовом позивач підтвердив, що ним не подано інший позов до відповідача з тих самих підстав і з таким самим предметом. Проте, позивач навмисно не вказав на ту обставину, що 07.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було винено виконавчий напис № 11147 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором у такій самій сумі.

На підставі даного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження та відбулося звернення стягнення на заробітну плату боржника, на підставі чого з відповідача стягнуто певну суму коштів на виконання виконавчого напису. Станом на 26.07.2021 виконавчий напис № 11147 не скасовано, а позивач реалізував своє право на захист у відповідності до вимог ст. 18 ЦК України. Тобто позивач захистив своє право шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, і після цього звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Позивачем взагалі не подано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7115148 на дату 08.08.2019 року. Позивач у позовній заяві зазначає, що борг утворився та існує, проте не пояснює яким чином він утворився, не надає будь-яких доказів несплати відповідачем вказаної суми. Також позивачем не відображено у Розрахунку заборгованості інформації про сплату відповідачем на виконання виконавчого напису № 11147 суми боргу згідно виконавчого провадження на рахунок отримувача ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» у розмірі 17 377,50 грн. та жодних пояснень з даного приводу суду не надано.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що достовірних та належних доказів наявності у відповідача вказаної позивачем суми заборгованості по Кредитному договору суду не надано, суд приходить до висновку, що в даній частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Виходячи з наявних доказів у даній справі, 07.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було винено виконавчий напис № 11147 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором у такій самій сумі.

На підставі даного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження та відбулося звернення стягнення на заробітну плату боржника. Станом на 26.07.2021 виконавчий напис № 11147 не скасовано, а позивач реалізував своє право на захист у відповідності до вимог ст. 18 ЦК України., а тому повторне стягнення кредиту та пені, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

До аналогічного висновку у подібній справі дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 17 377,50 грн. суд зазначає наступне.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Отже, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Оскільки, як встановлено судом, заборгованість по зобов`язанню за Кредитним договором, у тому числі і пеня, відповідач сплатив частково, у позивача, виходячи з аналізу вищевказаних норм права, відсутнє право стягувати пеню.

Крім того, так як матеріали справи не містять належних доказів наявності у відповідача суми заборгованості, зазначеної у позовній заяві, суд не може прийняти до уваги і розрахунок пені, наданий позивачем, оскільки він обчислений в залежності від необґрунтованої та не доведеної суми заборгованості.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявляє про пропущення позивачем строку позовної давності в один рік, що застосовується до вимоги про стягнення пені згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 року у справі №372/1036/15-ц, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

З огляду на вищевказане, оскільки право на стягнення пені у позивача не виникло, а тому не є порушеним, суд приходить до висновку про безпідставність застосування позовної давності до даної вимоги.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене суд вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором в розмірі 17 377,50 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 11, 256, 261, 549, 612, 625, ЦК України, ст.ст. 1-18, 76,77-81, 95,228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, Конституції України, з урахуванням судової практики, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повністю.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Таран