Справа № 749/442/20
Номер провадження 2/749/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Шаповал З.О.

з участю секретаря Мирошниченко А.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Слєпченко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №749/442/20 за позовом ОСОБА_1 який поданий його представником Слєпченко Сергієм Анатолійовичем до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що у позивача у господарстві утримувалась кобила, а у відповідача жеребець . Кобила випасалась на вигоні з іншими тваринами. 23.04.2020 року жеребець відповідача був випущений на вільний вигул де почав ганяти кобилу, аж доти поки остання не прибігла додому у хлів, але за нею слідом прибіг жеребець відповідача. Який почав плигати на кобилу, зваливши її на металеву борону і в результаті, чого тварина позивача отримала травми, які стали перешкодою в подальшому утримувати її в господарству, як робочу силу. Позивач вимушений був здати заготувачам кобилу за 5000 грн. Під час цієї події жеребець відповідача пошкодив велосипеди, які зберігалися у хліві на ремонт яких витрачено 4200 грн та заподіяно моральну шкоду у розмірі 3000 грн.. Загибель кобили завдала позивачу моральних та матеріальних збитків. Добровільно відповідачі не бажають відшкодувати завдані збитки. Позивач оцінює вартість кобили в 17 000 грн, оскільки він її купив в 2019 році за вказану суму.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники адвокат Слєпченко С.А. позов підтримали повністю та пояснили, що 23.04.2020 кобила позивача випасалась на вигоні. У відповідача є жеребець, який не був кастрований, тому представляв небезпеку як і для людей так і для інших тварин. З цього приводу відповідачу неодноразово робилися зауваження мешканцями села і виникали конфлікти. 23.04.2020 року позивача повідомили, що жеребець ганяє по вигону кобилу і він вирішив її забрати. По дорозі зустрів власника жеребця і сказав, йому але ОСОБА_3 лише посміявся з цієї ситуації. Поки позивач пішов взяти оброть, то кобила підбігла до двору, позивач відкрив хвіртку, щоб запустити її у двір, але слідом забіг жеребець і спрямував за кобилою у хлів. Він заскочив на кобилу та повалив на борону, яка впала зубцями доверху і хвилин 40 топтався по кобилі. Жеребець був агресивний і небезпечний для оточуючих. Навіть господар ОСОБА_3 з зятем які прибігли на крики, довго не могли нічого вдіяти. У хліві стояли два велосипеди: дитячий та дорослий, які кінь відповідача пошкодив. Кобила зазнала важких травм і не піднімалася. Місцевий ветеринар подивився тварину і повідомив, що кінь буде не придатний для роботи в господарстві і порекомендував здати. Відповідач здавав заготувачам жеребця і заодно на прохання позивача вони продали кобилу за 5000 грн. Відповідач спочатку обіцяв відшкодувати шкоду, але потім і розмовляти не захотів. Позивач купував коня за 17 000 грн у 2019 році. Паспорта на нього не було. Коня не зважували, оскільки в селі немає вагів. Жеребець відповідача пошкодив старий велосипед вартістю 500 грн та дитячий велосипед на ремонт якого пішло 4200 грн. Позивач вважає, що таким чином відповідач своєю безвідповідальністю нанесли йому ще й моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Позивачі люди матеріально незабезпечені і не можуть замовити експертизу у справі. Вартість коня визначили виходячи з довідкового сайту ОЛХ.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На електронну адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка не підписана електронним цифровим підписом, а тому не береться судом до уваги.

Оскільки відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, суд згідно вимог п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що у квітні 2020 року купував жеребця у відповідача і на прохання позивача купив його кобилу вагою приблизно десь 350 кг. Кобила була травмована і як робочу тварину її використовувати неможна.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що знаходилася на центральній вулиці села і помітила як жеребець відповідача біг за їхньою кобилою. Свідок побігла до двору і побачила, що кобила в сараї, а жеребець звалив її на борону і топтав передніми ногами. Жеребець був дуже агресивний і сусіду, який прибіг на допомогу, вона не дозволила ризикувати життям. Навіть власники жеребця хвилин 40 не могли нічого йому вдіяти. В результаті цього кобила отримала серйозні травми ніг та рвані рани тіла. Вона не вставала, не їла і за рекомендацією ветеринара вони здали тварину за 5000 грн., заготувачам тварин. Окрім цього, у хліві було два велосипеди, які кінь дуже пошкодив задніми ногами. Сусіди спочатку обіцяли відшкодувати вартість чи допомогти в придбанні іншого коня, але потім не захотіли розмовляти. Відповідач неналежно доглядав за жеребцем. Він постійно ходив по лугу, а мав би бути під наглядом господарів, оскільки не був кастрований і представляв небезпеку для людей і тварин.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що почув на подвір`ї позивачів відчайдушний крик і прибіг до них у двір. У хліві побачив, що лежить кобила, а по ній копитами топчеться жеребець відповідачів. Поряд валялося два зламаних велосипеда. Жеребець був дуже агресивний.

Суд, заслухавши пояснення позивача його представника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, дійшов з наступного.

Згідно довідки Сновської міської ради від 28.04.2020 року №178 (с.Ст.Рудня) позивач ОСОБА_1 є власником кобили породи «Рисачка», кличка «Марта», віком 13 років (а.с.6).

Згідно довідки Сновської міської ради від 15.05.2020 №196 (с.Ст.Рудня) у господарстві ОСОБА_3 утримувався жеребець віком 4-х років (а.с.7).

Згідно акту складеного 23.04.2020 року за участю в.о. старости, ветлікаря та свідка ОСОБА_11 , жеребець громадянина ОСОБА_3 загнав кобилу громадянина ОСОБА_1 по кличці «Марта» у сарай в його домогосподарстві і наніс травми через які кобила не може використовуватися як робоча (а.с.7 зворот).

Згідно перевірки проведеної працівниками поліції по заяві ОСОБА_10 встановлено, що зібраними матеріалами не вбачається ознак адміністративного чи кримінального правопорушення по факту заподіяння шкоди конем ОСОБА_3 , а тому рекомендовано звернення до суду (а.с.90-100).

Відповідно до ст..11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В частинах 1 та 2 статті 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, за змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано допустимого доказу, що саме він був власником кобили, оскільки всупереч вимогам Положення про ідентифікацію та реєстрацію коней, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 31.12.2004 року №496 зокрема розділом 4.1. Паспорт коня (паспорт віслюка/мула/лошака) видається на кожну тварину, ідентифіковану і зареєстровану в установленому цим Положенням порядку, є супровідним документом на коня при будь-якому його переміщенні і зберігається за місцеперебуванням коня, який би містив ідентифікаційні та інші дані стосовно коня, відомості про власника, реєстрацію в Реєстрі тварин, ветеринарно-санітарні заходи, який є обов`язковим супровідним документом при будь-якому переміщенні тварини.

Акт від 23.04.2020 року складений комісією у складі в.о. старости, ветлікаря та свідка про неможливість в подальшому використовувати кобилу як робочу є недопустимим доказом, оскільки відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину» та Положення про ідентифікацію та реєстрацію коней, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 31.12.2004 року №496 з 1 січня 2007 року, переміщення коней з господарства в господарство, реалізація та забій тварин на м`ясо здійснюються за умови, що тварина ідентифікована та зареєстрована в установленому порядку та за наявності паспорта коня. Допустимим доказом причин захворювання, доцільності лікування та смерті худоби може бути висновок органу або представника ветеринарної медицини чого зроблено не було.

Позивач прийняв рішення про продаж тварини без відповідного висновку ветеринарного лікаря та не надав суду розрахунку завданої матеріальної шкоди та не обґрунтував, в чому полягає завдана йому моральна шкода.

Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами досягнуто згоди відносно розміру шкоди, оскільки в підготовчому засіданні, яке було призначено на 18.08.2021 року представник відповідача наголошував на тому, що відповідач заперечує щодо відшкодування шкоди, що свідчить про те, що між сторонами не досягнуто згоди відносно розміру збитків.

Судом під час вирішення справи по суті, пропонувалося позивачу та роз`яснено про необхідність надання доказів визначення розміру матеріальних збитків, шляхом призначення експертизи, однак сторона позивача відмовлялась від надання доказів заподіяння матеріальних збитків саме в такому розмірі про який йдеться мова в позові, пославшись на скрутний матеріальний стан.

Таким чином, позивачем не здійснено будь-яких дій на підтвердження заподіяних збитків в розмірі 500 грн за велосипед, 17000 грн за кобилу та 4200 грн, за ремонт велосипеда, а тому позов в цій частині належим чином не доведено, а доказування в силу статті 81 ЦПК України 2004 року не може грунтуватися на припущеннях.

Щодо товарного чеку на придбання запчастин до велосипеда, слід зазначити, що вказаний товарний чек не підтверджує факт пошкодження позивачу велосипеду.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні основної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, тому не підлягають до задоволення похідні від неї вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 який поданий його представником Слєпченко Сергієм Анатолійовичем до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду або через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст складено 01.03.2021 року.

Суддя З.О.Шаповал