Справа № 2034/2-5097/11
Провадження № 6/635/116/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря судових засідань Лещенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», стягувач Акціонерне товариство «Укрсиббанк», боржник ОСОБА_1 , зацікавлена особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», про заміну стягувача,-

в с т а н о в и в:

Директор ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» Погорєлов Ю.А. звернувся до суду із заявою в якій просить замінити стягувача - Акціонерне товариство «Укрсиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» у виконанні рішення суду у цивільній справі №2034/2-5097/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви посилається на те, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 вересня 2007 р. у розмірі 19 657 (дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 88 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 вересня 2007 року державне мито у розмірі 196,57 (сто дев`яносто шість) гривень 57 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 (сто двадцять) гривень. Вищевказане заочне рішення суду набрало законної сили та на даний час не виконано. 20 квітня 2015 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» з ПАТ «Укрсиббанк» уклали Договір Факторингу № 17, на підставі якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 1 121883500 від 20 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

16 травня 2017 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» було укладено Договір Факторингу № 16.05.17-дг, на підставі якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № від 20 вересня 2007 року, укладеного між 1ІАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ». Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором Факторингу№ 16.05.17-дг від 16 травня 2017 року. Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви були повідомлені своєчасно і належним чином, директор ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» Погорєлов Ю.А. надав до суду заяву про розгляд заяви про заміну стягувача за відсутністю представника заявника, стягувач Акціонерне товариство «Укрсиббанк», боржник ОСОБА_1 , зацікавлена особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про причини неявки не повідомили.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали, додані до заяви та матеріали цивільної справи №2034/2-5097/11, вважає, що заява про заміну стягувача підлягає задоволенню з наступних підстав.

02 жовтня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 вересня 2007 р. у розмірі 19 657 (дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 88 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 вересня 2007 року державне мито у розмірі 196,57 (сто дев`яносто шість) гривень 57 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 (сто двадцять) гривень. Рішення набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що копію рішення та два виконавчих листа отримав представник позивача АТ «Укрсиббанк»31 липня 2013 року.

20 квітня 2015 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» з ПАТ «Укрсиббанк» уклали Договір Факторингу № 17, на підставі якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № від 20 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

16 травня 2017 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір Факторингу № 16.05.17-дг, на підставі якого право грошової вимоги за , укладеного між 1ІАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ». Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором Факторингу№ 16.05.17-дг від 16 травня 2017 року.

Отже, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», а остання набула право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № від 20 вересня 2007 року.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо розірвання або визнання недійсним вказаного договору відступлення права вимоги від 16 травня 2017 року. Заявником долучений до заяви про заміну стягувача додаток №1 до Факторингу№ 16.05.17-дг від 16 травня 2017 року на боржника ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що він також підписаний сторонами договором Факторингу№ 16.05.17-дг від 16 травня 2017 року, зокрема ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», а останнє набуло право вимоги в тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № від 20 вересня 2007 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей512,514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Саме такий правовий висновок викладено викладено в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18) та в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10 (провадження №61-45900св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача в даному випадку відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Такий висновок суду повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 грудня2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18),у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження№ 61-20171св18) та у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10 (провадження №61-45900св18).

Враховуючи викладене, суд задовольняє вимоги заявника ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача його правонаступником.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.247, 442 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача задовольнити повністю.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «Укрсиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» у виконанні рішення суду у цивільній справі №2034/2-5097/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 вересня 2007 р. у розмірі 19 657 (дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 88 коп., державного мита у розмірі 196,57 (сто дев`яносто шість) гривень 57 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 (сто двадцять) гривень.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя О.В.Назаренко