РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/967/16-ц

Провадження №2/568/91/21

17 грудня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

за участі представника позивача адвоката Полюхович О.І.

представника відповідача адвоката Бірук Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 08 квітня 2016 року під час слухання в Радивилівському районному суді цивільної справи за її позовом до ОСОБА_2 про поділ в натурі частини будинковолодіння, відповідач зневажливо поставилась до їх матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до неї. Відповідач поширила недостовірну інформацію про померлу та про неї, порушивши її право на повагу до честі та гідності. В судовому засіданні відповідача ображала їх померлу матір, порівнюючи її з твариною, висловлювала неправдиві образливі відомості, а також висловлювала в її адресу неправдиві звинувачення. Відповідач сказала: «всі знають, що мама зловживала… пила, як суслік… останні роки мама підсіла на стакан». Дані свідчення не відповідають дійсності, адже померла матір взагалі не вживала спиртні напої, протягом останніх років життя хворіла та за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги і знаходилась під наглядом соціальних служб. Також відповідач безпідставно її звинуватила в тому, що вона вигнала її з хати, вказала, що позивач звинуватила її у крадіжці грошей, також заявила, що вона ніби-то відключила їй світло та газ. Вказані обставини не відповідають дійсності. Оскільки недостовірна інформація про позивача та її матері було поширено в судовому засіданні і спростувати її у найбільш наближений спосіб до способу поширення неможливо, позивача вважає, що належним способом захисту порушеного права на повагу до честі та гідності є стягнення моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 5000 гривень.

Ухвалою від 20 березня 2019 року позовна заява прийнята розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О.

Ухвалою від 19 квітня 2021 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

14 червня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач пояснила, що змушена була звернутись до суду за захистом порушеного свого права та за захистом порушеного права їх з відповідачем матері. Після смерті їх з відповідачем батька, в них склалися неприязні стосунки. Відповідач, неодноразово проявляла домашнє насильство по відношенню до їх матері ОСОБА_4 .

Відповідач та її представник, позовні вимоги не визнали повністю, просять відмовити в їх задоволенні в зв`язку з їх безпідставністю. Вказала, що в судовому засіданні, 08.04.2016 року під час розгляду справи про поділ будинковолодіння, жодної образи ні їх матері, ні позивача висловлено не було. Вважає, що заявлені вимоги позивача, обгрунтовуюються лише одним їх неприязними відносинами.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та її представника, дослідивши аудіо матеріали та письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобов`язана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Судом встановлено, що інформація, спростування якої вимагає позивач, є результатом участі відповідачки в судовому засіданні по розгляду цивільної справи і в якому безпосередньо приймала участь позивач, й з точки зору сприймання нею цих подій і поширених відповідачкою в залі судового засідання із застосуванням таких мовних засобів, які свідчать про те, що розповсюджена інформація є оціночними судженнями, не виходила за межі судового засідання, не була доступною для сторонніх. Так, ці судження не висвітлені на будь-яких інформаційних носіях, доступних для загального (необмеженого) кола людей. При цьому, доказів тому, що відповідачка розповсюджувала оспорювану інформацію поза межами судового засідання, матеріали справи не містять.

За таких підстав суд вважає, що позивач не довела порушення її права шляхом розповсюдження відносно неї недостовірної інформації поза межами судового засідання, відповідно, ці доводи оцінюються судом, як припущення.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи та наклепу, є висловлюваннями, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Інформація, висвітлена стороною у справі під час її пояснень в судовому засіданні, є підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації у разі, коли є звинувачення у скоєнні злочину чи образи, за винятком випадку, коли ця інформація була підставою пред`явленого позову, мала відношення до предмету позову, була доказом у справі та їм судом дана оцінка у судовому рішенні, а так само була предметом апеляційного чи іншого перегляду, в порядку встановленому процесуальним законом, та їм дана оцінка в судовому рішенні.

Виклавши, на свій погляд, оціночні судження по доведенню своїх вимог по справі про поділ будинковолодіння, відповідач скористався своїм правом на судовий захист, передбаченим цивільним процесуальним законодавством. При цьому, зміст вищезазначених та досліджених документів не містить нецензурних висловлювань чи брутальних слів. Критична оцінка відповідачем певних фактів, не може визнаватися відомостями, що порочать особу позивача та її матері.

Так, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1 вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року N 1, відповідно до якого чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Дослідивши поширену інформацію в системному зв`язку з положенням чинного законодавства про захист честі й гідності, суд приходить до висновку, що інформація, спростування якої вимагає позивач, є результатом участі відповідачки в судовому засіданні по розгляду цивільної справи і в якому безпосередньо приймала участь позивач, з точки зору сприймання нею цих подій і поширених відповідачкою в залі судового засідання із застосуванням таких мовних засобів, які свідчать про те, що розповсюджена інформація є оціночними судженнями, а тому, суд приходить до висновку, що ця інформація не носить негативний характер і не принижує честь та гідність позивача, не виходила за межі судового засідання, не була доступною для необмеженого кола осіб, які сприйняли цю інформацію для використання.

Оціночні судження не є предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки й поглядів відповідача, не можуть бути перевіреними на предмет відповідності їх дійсності.

Оскільки за висловлювання оціночних суджень відповідач не може бути притягнутим до відповідальності, тому у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки підстав для задоволення позов в частині спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації немає, немає правових підстав й для відшкодування моральної шкоди, яка завдана, на думку позивача, з підстав неправомірних дій відповідачки.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмовлення в задоволенні позову - на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 297, 299 ЦК України, керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 18 квітня 2000 року Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області, адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації АДРЕСА_2 , проживає АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2021 року

Суддя В.О. Троцюк