Провадження № 2-з/359/231/2021
Справа № 359/3652/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Чемериса Івана Вікторовича про забезпечення позову,-

встановив:

23.12.2021 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чемериса І.В., звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., ТОВ « Агро-Холдинг МС», про витребування майна з незаконного володіння та про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 29.03.2012 року, позивачу на праві власності перейшло право на земельну частку «пай» розміром 1.0 в умовних кадастрових гектарах. Вказану земельну ділянку передано в оренду ТОВ «АГРО-ХОЛДИНГ МС», за оренду якої позивач я систематично отримує орендну плату Після виготовлення відповідної технічної документації на дану земельну ділянку, позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Однак, 23.03.2021 року Державний кадастровий реєстратор, прийняв рішення № РВ-021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, так як відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено, що: перетин з ділянкою :02:003:0197, площа співпадає на 100 % (Накладка). До того ж, в інформаційній довідці з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18.04.2019 року містяться відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0197 площею 0,5076 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства в межах Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, власником якої зазначено ОСОБА_2 . Також, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0197 площею 0,5076 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства в межах Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Вказує, що позбавлений можливості внести відомості до Державного земельного кадастру щодо належної йому земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0197, так, як на місці розташування земельної частки (паю) - № НОМЕР_1 площею 0,5073 га, що належить позивачу на підставі договору про розподіл спадкового майна від 29.03.2012 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) від 18.11.1997 року серії КВ № 0247542, зареєстровано право власності на земельну ділянку на іншу особу.

Крім того, зазначив, що відповідно до інформації, яка міститься у Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.08.2021 року в межах кримінального провадження №0001093 розслідується справа за підозрою у скоєнні злочину,передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (за фактом шахрайського заволодіння земельними ділянками ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , в межах Гірської територіальної громади Бориспільського району Київської області), а також справи за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч. З ст. 358 КК України (за фактом виготовлення підроблених документів для незаконної реєстрації земельних ділянок, які належали ОСОБА_4 і ОСОБА_1 . Орган, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001093 від 28.08.2021 року за вищевказаними статтями Кримінального кодексу України є Головне слідче управління Національної поліції України.

Враховуючи, що є ризики того, що позивач може на власний розсуд розпорядитися вищевказаним нерухомим майном шляхом його відчуження, просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0197, площею 0,5076 га, з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада, зареєстрованої на праві приватної власності за громадянином ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 34.12.2021 була розподілена на суддю Семенюту О.Ю.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст.153 та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву про забезпечення цивільного позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з наступних підстав.

У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., ТОВ « Агро-Холдинг МС», про витребування майна з незаконного володіння та про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2021 було повернуто заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, оскільки остання подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Так, зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 291784366 від 22.12.2021 вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0197, площею 0,5076 га, з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада. Право власності зареєстроване 05.02.2019 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.02.2019. Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній запис про обтяження вказаного об`єкта нерухомого майна. Тому ОСОБА_2 може в будь-який час відчужити земельну ділянку у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову в цілому. Крім того, ОСОБА_1 буде вимушений додатково оспорювати дійсність договорів відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна. Ця обставина свідчить також про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

Безумовно, накладення арешту на земельну ділянку призведе до втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати спірне майно. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт земельної ділянки полягає у позбавленні ОСОБА_2 можливості лише розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна. Це свідчить про те, що накладення арешту на земельну ділянку не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивачів на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

Такий вид та спосіб забезпечення, на думку суду, є співмірним та достатнім заходом забезпечення позову, який відповідає змісту заявлених позовних вимог.

З огляду на це, суддя вважає допустимим накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0197, площею 0,5076 га, з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Чемериса Івана Вікторовича про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0197, площею 0,5076 га, з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада, зареєстрованої на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , дата народження невідома, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , дата народження невідома, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з 28.12.2021, як дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Суддя О.Ю. Семенюта