КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Верланова С.М.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року у справі № 440/171/19 визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неперенаправлення його звернення від 16.12.2018 року №ФИ-8854741 за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання щодо забезпечення його жилою площею або надання одноразової грошової компенсації на отримання однокімнатної квартири. Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути його звернення від 16.12.2018 року та вжити відповідних заходів реагування з урахуванням висновків суду. Протиправні дії Міністерства юстиції України, які виразилися у неперенаправленні його звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить питання надання йому одноразової грошової компенсації в сумі 909 720,00 грн. на отримання однокімнатної квартири згідно довідки ПАТ «Новос» від 18 грудня 2018 року за вих. № 18/21-1 ОСОБА_1 вважає порушенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та просить відшкодувати завдані майнові збитками. Оскільки він був вимушений відстоювати у судових засіданнях свої права та інтереси, що нервував та хвилювався, погіршився його фізичний стан, він був госпіталізований до медичної установи для лікування. Завдану моральну шкоду він оцінює в сумі 1 000 000,00 грн. ОСОБА_1 просить стягнути з Державного бюджету України на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 909 720,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 1000 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 22 квітня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року у справі № 440/171/19, яке набрало законної сили, було визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неперенаправлення його звернення від 16.12.2018 року №ФИ-8854741 за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання щодо забезпечення його жилою площею або надання одноразової грошової компенсації на отримання однокімнатної квартири, а відповідно, вказані обставини не підлягали доведенню. Внаслідок неправомірних дій Міністерства юстиції України йому завдана майнова шкода в сумі 909 720,00 грн. Суд не надав належної оцінки його доводам про завдання йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності Міністерства юстиції України, не врахував практики Європейського суду з прав людини.

В судове засідання ОСОБА_1 , представник Державної казначейської служби України не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник Міністерства юстиції України просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2018 року на Урядову гарячу лінію 1545 надійшло звернення ОСОБА_1 , адресоване Міністерству юстиції України ОСОБА_2 (вх.№ФИ-8854741). ОСОБА_1 просив в межах повноважень вирішити питання про надання йому одноразової грошової компенсації на отримання однокімнатної квартири, оскільки він є особою з інвалідністю 2-ї групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, адже протягом двох років його не забезпечено відповідною житловою площею безоплатно.

Вказане звернення Урядовою гарячою лінією 1545 визначено за Міністерством юстиції України. В Мін`юсті вказане звернення зареєстроване 17.12.2018 № Ф-26305, що підтверджується реєстраційно-контрольною карткою.

Листом від 04.01.2019 за вих. №461/Ф-26305/7.2.1 Міністерство юстиції України проінформувало ОСОБА_1 , що його звернення від 16.12.2018 за № 8854741 щодо вирішення питання про надання одноразової грошової компенсації на отримання житла як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи розглянуто і повідомлено, що відповідь на його попередні звернення з порушеного питання надіслана в межах компетенції листом Мін`юсту від 01.11.2018 року № 44136/Ф-21553/7.2.1. Повідомили, що відповідно до п. 1, пп. 33 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 228, статті 19 Конституції України вирішення порушеного питання виходить за межі повноважень Мін`юсту. При цьому зазначили, що листи Мін`юсту не встановлюють норм права, а мають інформаційний характер.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року у справі № 440/171/19 визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неперенаправлення звернення ОСОБА_1 від 16.12.2018 року № ФИ-8854741 за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання забезпечення жилою площею ОСОБА_1 або надання однаразової грошової компенсації на отримання однокімнатної квартири. Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16.12.2018 року № ФИ-8854741, з урахуванням висновків суду.Адміністративний суд виходив з того, що у даному випадку Мін`юстом застосований суто формальний підхід, що призвело до порушення ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» в частині не направлення звернення ОСОБА_1 від 16.12.2018 № ФИ-8854741 за належністю для його розгляду.

Відповідно копії адресованого ОСОБА_1 листа ПАТ «НОВОС» від 18 грудня 2018 року вих. № 18/12-1 ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Новос» поизвач може придбати у ПАТ «Новос» майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири складає 42,56 кв. м. Загальна вартість квартири - 909 720,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, про відшкодування майнової та моральної шкоди

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положенням ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Збитками, при цьому, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Фактичною підставою для застосування таких видів відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог про відшкодування заподіяної з вини Держави шкоди ОСОБА_1 надав суду у рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року у справі № 440/171/19, яким визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неперенаправлення звернення ОСОБА_1 від 16.12.2018 року, № ФИ-8854741, за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання забезпечення жилою площею, а також копію довідки ПАТ «НОВОС» від 18 грудня 2018 року вих. № 18/12-1, в якій ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Новос» повідомило про можливістьпридбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,56 кв. м., загальною вартістю квартири 909 720,00 грн.

Разом з тим, визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неперенаправлення звернення ОСОБА_1 від 16.12.2018 року, № ФИ-8854741, за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання забезпечення жилою площею, за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року, не є підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_1 посилався на порушення наявного права на отримання компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей».

Питання надання одноразової грошової компенсації ОСОБА_1 за належну для отримання квартиру не було предметом розгляду органу, до компетенції якого воно відноситься. Відтак, встановлена рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не направлення звернення позивача від 16.12.2018 року за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання щодо надання одноразової грошової компенсації ОСОБА_1 на отримання квартири, не свідчить про факт заподіяння позивачу майнової шкоди у розмірі грошової компенсації на придбання однокімнатної квартири.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року у справі № 440/171/19 поновлено порушене право ОСОБА_1 на звернення та забезпечена можливість реалізувати його у встановленому Законом порядку.

Позивач не надав належних та допустимих доказів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, надані позивачем докази не свідчать про наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 квітня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Верланов С.М.