Справа № 2-1593/2009
Провадження № 6/159/106/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

представника заявника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа та видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад заяви.

У листопаді 2021 року Моша Зденєк звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-1593/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Ковельського міськрайоного суду Волинської області від 23 листопада 2009 року задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 боргу в розмірі 90 000 гривень та 1020 гривень судових витрат.

У березні 2010 року стягувач отримав оригінал виконавчого листа та пред`явив його до виконання у відділ державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції (далі - Ковельського ВДВС). У травні 2010 року виконавчий лист був скерований за належністю до Зарічненського РУЮ Рівненської області. У листопаді 2010 року виконавчий документ направлено до Ковельського ВДВС. У жовтні 2011 року виконавчий лист повторно скеровано до Зарічненського РУЮ Рівненської області, а у січні 2012 року повернуто до Ковельського ВДВС. Стягувач був переконаний у тому, що виконавчий лист перебуває на виконанні.

У жовтні 2021 року ОСОБА_5 зі скарги, поданої ОСОБА_4 до суду, на дії державного виконавця Ковельського ВДВС про скасування арешту на майно стало відомо, що 30 жовтня 2013 року начальником Ковельського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна.

Враховуючи те, що стягувачу не було відомо про завершення виконавчого провадження, оригінал виконавчого листа йому не повернуто, судове рішення не виконано, Моша Зденєк просив вважати виконавчий лист втраченим, причинити пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними, поновити їх та видати дублікат виконавчого листа.

Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник стягувача ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав і пояснив, що ОСОБА_6 є громадянином Чеської Республіки, має в Україні бізнес, водночас більшу частину часу перебуває за кордоном. Отримавши у березні 2010 року виконавчий лист на виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 боргу, він у визначений законодавством України строк пред`явив його до виконання та мав об`єктивні сподівання на реальне виконання. Неодноразові пересилання виконавчого документа з одного відділу державної виконавчої служби до іншого викликали у Моші Зденєка здивування, однак після повернення виконавчого листа у січні 2012 року до Ковельського ВДВС він був переконаний у проведенні виконавчих дій та розшуку майна боржника, покладаючись на законність дій державної виконавчої служби. Жодних постанови про закінчення виконавчого провадження не отримував, як не отримував і оригінал виконавчого документу. Про наведені у заяві обставини йому стало відомо після виклику в суд для розгляду скарги ОСОБА_4 про скасування арешту майна. Просив суд врахувати факт невиконання судового рішення, наявність у боржника на даний час майна, яке може бути звернуто на його виконання, та відсутність у боржника наміру в добровільному порядку повернути борг, визначений рішенням суду, що з огляду на тривалість невиконання доводить ухилення боржника від виконання судового рішення.

Представник боржника ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив, вказав на відсутність поважних причини для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа, оскільки стягувач особисто чи через представника в Україні більш ніж дев`ять років не цікавився перебігом виконавчого провадження. Майно боржника з 2010 року перебуває під арештом у зв`язку із виконанням судового рішення на користь ОСОБА_3 , що є також невиправданим втручанням у його право власності.

Рух справи в суді.

Заява надійшла до суду 12 листопада 2021 року.

Того ж дня ухвалою суду заява прийнята до провадження, судовий розгляд призначений у визначений частиною третьою статті 433 ЦПК України строк.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2009 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь Моші Зденєка борг в розмірі 90 000 гривень та судові витрати в розмірі 1020 гривень.

09 березня 2010 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області стягувачу видано виконавчий лист.

Згідно із повідомленнями Ковельського ВДВС та Зарічненського ВДВС виконавчий лист пред`явлено до виконання та 15 березня 2010 року Ковельським ВДВС відкрито виконавче провадження №17998341.

28 травня 2010 року заступником начальника Ковельського ВДВС у Волинській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення за належністю) та скеровано матеріали виконавчого провадження до Зарічненського ВДВС у Рівненській області.

До Зарічненського ВДВС у Рівненській області матеріали виконавчого провадження надійшли 23 липня 2010 року, тоді ж винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

18 листопада 2010 року державним виконавцем Зарчненського ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення за належністю) та скеровано матеріали виконавчого провадження до Ковельського ВДВС.

24 січня 2011 року Ковельським ВДВС відкрито виконавче провадження №23869435.

12 жовтня 2011 року Ковельським ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення за належністю) та скеровано матеріали виконавчого провадження до Зарічненського ВДВС у Рівненській області.

Дані про рух виконавчого провадження в Зарічненському ВДВС за цей період відсутні.

19 січня 2012 року Ковельським ВДВС відкрито виконавче провадження №30762299.

30 жовтня 2013 року заступником начальника Ковельського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження (відсутність у божника майна).

Дані про отримання стягувачем копії постанови та оригіналу виконавчого листа відсутні у зв`язку із знищенням матеріалів кримінального провадження за закінченням строків зберігання (акт від 20.02.2017 під номером 4376).

13 жовтня 2021 року боржник ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Ковельського відділу Державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області про скасування арешту в межах виконавчого провадження по виконанню вищевказаного судового рішення, мотивуючи тим, що лише у вересні 2021 року дізнався про арешт майна та відсутність даних про відкриті виконавчі провадження.

Позиція та мотиви суду.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року (п.43).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року (заява N 40450/04) додатково зазначено, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі N 2-1316/285/11 (провадження N 61-34св21) зазначено, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

При розгляді заяви Моша Зденєка судом встановлено, що оригінал виконавчого листа на виконання судового рішення від 23.11.2009 в органах державної виконавчої служби відсутній. Доказів отримання стягувачем оригіналу виконавчого листа суду не надано, тому виконавчий лист є втраченим.

Що стосується строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, то суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі N 2-836/1 (провадження N 14-308цс19) дійшла висновку про те, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону N 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV (у редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа, тобто станом на 09.03.2010 року) визначалось, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Статтею 22 Закону N 606-XIV встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

За матеріалами справи державний виконавець Ковельського ВДВС прийняв постанову про повернення виконавчого документу стягувачу 30 жовтня 2013 року.

Згідно зі статтею 47 Закону N 606-XIV (в редакції на час повернення виконавчого листа 30.10.2013) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, який на час повернення виконавчого листа вже становив для виконавчих листів виданих судом один рік.

05 жовтня 2016 року набув чинності новий Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року N 1404-VIII, відповідно до статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VIIІ, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, строк для повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа від 09.03.2010 сплив 30 жовтня 2016 року.

Стягувач клопоче про поновлення пропущеного строку, мотивуючи поважність причини необізнаністю із завершенням виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

За правилами частини першої статті 31 закону №606-ХІV та ст.28 Закону №1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи таке повідомлення відсутнє.

Крім того, на підставі поданих сторонами доказів судом встановлено, що судове рішення у справі 2-1593/2009 не виконано, стягувач є громадянином Чеської Республіки, який своєчасно вперше пред`явив виконавчий лист до виконання. Після неодноразових перенаправлень виконавчого листа з одного відділу державної виконавчої служби до іншого, виконавче провадження завершено, про що стягувач дізнався лише у 2021 році. За змістом скарги боржника ОСОБА_4 до суду останній також дізнався про відсутність виконавчого провадження лише у вересні 2021 року, що у сукупності підтверджує доводи заявника в частині правомірних очікувань, що виконавче провадження досі триває.

Доказів протилежного стороною боржника суду не надано.

З огляду на пояснення представника стягувача адвоката Кондратюка В.В., що він не мав повноважень на здійснення контролю за виконанням судового рішення та звернення до виконавчої служби із відповідними заявами чи скаргами, суд вважає необхідним поновити пропущений строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідно видати дублікат втраченого виконавчого листа.

Керуючись статтями 13, 80, 81, 263, 431, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, статтею 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження» суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_5 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Ковельського мсіькрайонного суду Волинської області від 09.03.2010 у справі №2-1593/2009 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 90 000 гривень та 1020 гривень судових витрат.

Видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2010 у справі №2-1593/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.12.2021.

Стягувач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий Т. В. Денисюк