Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1748/19 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Коберник Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/1748/19 за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Невмержицької О.А. в м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 23.3 кв.м., житловою площею 12.0 кв.м., що належить на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позову зазначило, що 18.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, з додатковими угодами №1 від 30.10.2009 року, №2 від 30.04.2009 року, №3 від 30.04.2010 року, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 12 100,00 доларів США, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених кредитним договором та додатковими угодами, але в будь-якому випадку не пізніше 18.05.2022 року. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаним договором, 18.05.2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, відповідно якого в іпотеку банку була передана квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, її спадкоємцем є дочка ОСОБА_1 . Позивач свої зобов`язання по вказаному договору виконав та надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 12 100,00 доларів США. В той час, як боржник наданий кредит у строки встановлені договором не погасила, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за даним кредитом. Відповідач повідомлялася про існуючу заборгованість і про необхідність її погашення, проте її не погасила.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року позов задоволено.

З метою погашення на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.05.2007 року у розмірі 12002,63 доларів США, з яких: 8324,59 доларів США заборгованість по кредиту, 3678,04 доларів США заборгованість за процентами нарахованими до 14.02.2018 року, звернуто стягнення на майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 23.3 кв.м., житловою площею 12.0 кв.м., що належить на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду відстрочено на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відстрочення звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в решті рішення просить залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на відповідача ОСОБА_1 не розповсюджуються, оскільки вона не є ні позичальником, ні поручителем за кредитним договором, а перебуває в статусі спадкоємиці померлої ОСОБА_2 .

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що АТ «УкрСиббанк» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, відтак, рішення у цій частині апеляційним судом не переглядається.

В суді апеляційної інстанції представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Кравчук В.І. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення суду щодо звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» прийшов до висновку, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави (п. 1 ч. 1 Закону).

Колегія суддів погоджується із висновками районного суду з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, з додатковими угодами №1 від 30.10.2009 року, №2 від 30.04.2009 року, №3 від 30.04.2010 року, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 12 100,00 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 18.05.2022 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаним договором, 18.05.2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, відповідно якого в іпотеку банку передана квартира, що є власністю іпотекодавця та знаходиться у АДРЕСА_2 , загальною площею 23.3 кв.м., житловою площею 12.0 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодавець ОСОБА_2 померла.

Відповідно до розрахунку, станом на 29.03.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 12 002,62 доларів США (що еквівалентно 327056,84 грн.), з яких: 8 324,59 доларів США заборгованість по кредиту, 3 678,04 доларів США заборгованість за процентами, нарахованими до дня смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до повідомлення Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області від 28.12.2018 року № 534/02-14/22, 20 грудня 2018 року нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , 1956 р.н., останнє місце реєстрації якої: АДРЕСА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідоцтво про право на спадщину видано на квартиру АДРЕСА_1 спадкоємцю за законом, дочці померлої, ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкоємцю нотаріусом доведено до відома вимогу ПАТ «УкрСиббанк», повідомлено, що квартира є предметом іпотеки та роз`яснено зміст ст. 1282 ЦК України.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 р., протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Судом встановлено, що загальна площа квартири АДРЕСА_1 не перевищує 140 кв.м. та становить 23.3 кв.м., виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, квартира є постійним місцем проживання відповідача, інформації про наявність у неї у власності іншого майна немає.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1282 ЦК України (в редакції чинній на момент направлення вимоги Банку до спадкоємців), спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При цьому, відповідно до частин 2-3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 набула статус іпотекодавця після смерті матері ОСОБА_2 , спірна квартира виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, її площа не перевищує 140 кв.м. та є постійним місцем проживання відповідача, докази про наявність у неї у власності іншого майна у справі відсутні, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги з наведених мотивів, а відтак приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.03.2021.

Головуючий Судді