Справа № 237/3653/20
Провадження № 2/237/254/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Приходько В.А.,

при секретарі Мазур М.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Курахівський машинобудівний завод" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до ТОВ "Курахівський машинобудівний завод" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 04 липня 2018 року по 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 , знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Курахівський машинобудівний завод». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Під час перебування у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена у відповідності до закону у визначений строк заробітна плата у розмірі 62296,76 грн.

18 листопада 2019 року позивач був звільнений за згодою сторін, згідно наказу № 35-к від 18.11.2019 року.

Однак, в день звільнення позивача 18.11.2019 р., відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів.

Позивач просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Курахівський машинобудівний завод», на його користь заборгованість по заробітній платі 62296,76 грн., компенсацію за відпустку 4585,35 грн., компенсацію за порушення встановлених строків виплати заробітної плати у розмірі 2784,35 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку 42117,53 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги і суду пояснив, що він працював на заводі КМЗ, але заробітну плату йому не виплачували взагалі жодного разу за період роботи з липня 2018 року по листопад 2019 рік. Він працював більше року, звертався до адміністрації, йому обіцяли, що виплатять заробітну плату, але так по теперішній час і не виплатили. Зазначив, що ознайомився з довідкою, яку надав відповідач про нараховану заробітну плату і категорично не погодився з тим, що в період з липня 2018 року по грудень 2018 року йому виплачувалась заробітна плата. Наполягав, що в довідці недостовірні відомості, а йому заробітна плата не виплачувалася в жодному місяці. Просив стягнути заборгованість, середній заробіток за час затримки розрахунку та передбачену законом компенсацію. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Курахівський машинобудівний завод» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з наведеним суд на підставі ст. 280 ЦПК Україниухвалює заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до наданої копії трудової книжки, позивач був прийнятий на посаду сторожа ТОВ «Курахівський машинобудівний завод» 04 липня 2018 року і на підставі наказу № 39-к від 18.11.2019 року, позивач ОСОБА_1 був звільнений за ст. 36 КЗпП України за згодою сторін з товариства з обмеженою відповідальністю «Курахівський машинобудівний завод».

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем та 18.11.2019 року звільнений.

Згідно довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України, заробітна плата ОСОБА_1 за період з липня 2018 року по листопад 2019 року складає 62296,76 грн.

13.11.2020 року ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області було витребувано у ТОВ «Курахівський машинобудівний завод» довідку про невиплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 04.07.2018 року по 18.11.2019 року.

Згідно довідки про заробітну плату № 04/12-1 від 04.12.2020 року, загальна сума нарахованого доходу за період з 04.07.2018 року по 18.11.2019 року становить - 62296,76 грн. Загальна сума виплаченої заробітної плати складає 18075,91 грн.

Згідно ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.02.2021 року позивач у підготовчому судовому засіданні не погоджувався з відомостями про виплачену йому заробітну плату, яка вказана відповідачем у довідці витребуваній судом. Ухвалою було витребувано у ТОВ «Курахівський машинобудівний завод» відомості, які підтверджують виплату заробітної плати ОСОБА_1 у період з 04.07.2018 року по 18.11.2019 року, вказаної у довідці № 04/12-1 від 04.12.2020 року.

06.07.2021 року ухвала про витребування відомостей була направлена повторно для виконання. На що відповіді відповідач не надав.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд зауважує, що відповідно до норм ст.ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

А також суд звертає увагу на те, що надані відповідачем документи на підтвердження заборгованості по заробітній платі підписані уповноваженими особами, підписи яких скріплені печаткою підприємства.

Також, згідно довідки про заробітну плату, у зв`язку із звільненням відповідач мав виплатити 62296,76 грн. заробітна плата за період з 04.07.2018 року по 18.11.2019 року, компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 33 календарні дні. Компенсація за невикористану щорічну відпустку ОСОБА_1 складає 4585,35 грн.

Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», а судом встановлено, що позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 18.11.2019 року, при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям та підлягають задоволенню.

Згідно розрахунку компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату складає 2784,19 грн.

Компенсація провадиться відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року №159.

Також, згідно довідки ОК-5 середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала (вересень 2019 року 4173,00 грн., жовтень 2019 4173,00 грн. 4173,00 грн.) 8346,00 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 194,09 грн.

Відносно стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі під час звільнення, передбаченої ст. 117 КЗпП України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності перед позивачем за порушення строків проведення розрахунку при звільненні.

Згідно із абзацом четвертим Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту фактичного розрахунку виплати грошових коштів невиплачених при звільненні пройшло 217 (двісті сімнадцять) робочих днів, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки, який складає 42117,53 коп.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить із того, що Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач жодного разу не з`явився до судового засідання, не направляв до суду докази, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів при звільненні є обґрунтованими, та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст.116 КЗпП України, керуючись ст.ст. 21, 83, 94, 97, 115, 117 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 81 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Товариства з Обмеженою відповідальністю «Курахівський Машинобудівний Завод», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість по заробітній платі 62296 (шістдесят дві тисячі двісті дев`яносто шість) грн. 76 коп., компенсацію за відпустку 4585(чотири тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 35 коп., компенсацію за порушення встановлених строків виплати заробітної плати у розмірі 2784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн.. 35 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою відповідальністю «Курахівський Машинобудівний Завод», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 середній заробіток за весь період затримки розрахунку 42117 (сорок дві тисячі сто сімнадцять) грн. 53 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою відповідальністю «Курахівський Машинобудівний Завод», судовий збір в дохід держави у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного оскарження.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.А. Приходько