23.12.2021 Провадження по справі № 2/940/11/21
Справа № 940/332/20

РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Романовської Л.І.

представника позивача адвоката Тарнавського В.А.

третьої особи ОСОБА_1

представника третьої особи адвоката Колесника І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тетіївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_2 в особі представника адвоката Тарнавського В.А. звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, яким земельну ділянку, площею 3,857 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Стадницької сільської ради Тетіївського району Київської області та належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 205907, заповів позивачеві ОСОБА_2 . Позивач пропустив передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки спільно не проживав із спадкодавцем і дізнався про смерть ОСОБА_3 після закінчення шестимісячного терміну. Під час відкриття спадщини перебував у робочому відрядженні за межами країни.

Ухвалою судді Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П. від 18.03.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23.09.2020 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 (а.с. 9-91)

27.10.2020 року представником позивача адвокатом Тарнавським В.А. подано додаткові пояснення до справи щодо визнання додаткового строку для прийняття спадщини, в яких зазначено, що про існування заповіту позивачу стало відомо у лютому місяці 2020 року із усного повідомлення нотаріуса, після чого 28.02.2020 року отримав у Тетіївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свідоцтво про смерть ОСОБА_3 та 20.02.2020 року звернувся за письмовим роз`ясненням в нотаріальну контору. Приватний нотаріус Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва О.А. у письмовому роз`ясненні «Про порядок прийняття спадщини» від 20.02.2020 року № 18/02-14, адресованому ОСОБА_2 , зазначила, що за життя померлим ОСОБА_3 складено заповіт на земельну ділянку площею 3,857 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Стадницької сільської ради Тетіївського району Київської області, на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений Клочко О.П. приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області 12.09.2014 року за реєстром № 655. На спадщину ОСОБА_2 є спадкоємець за заповітом, який спадщину не прийняв. Представник позивача вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. (а.с. 99-101)

01.12.2020 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу ОСОБА_2 у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначаючи, що із наданої 27.02.2020 року № 112 довідки ТОВ «Дібрівка Агросервіс» встановлено, що ОСОБА_2 перебував у відрядженні за кордоном з 01.03. по 08.03.2015 року. Спадщина після смерті його батька була відкрита з 14.02.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач свідомо за відсутності будь-яких перешкод не вчинив дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, що виключає застосування судом положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Разом з тим зазначив, що право позивача на поновлення строку захисту не підлягає застосуванню у зв`язку із пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності для звернення до суду, оскільки, позивачу був відомий факт відкриття спадщини у вигляді земельної ділянки після смерті його батька ОСОБА_3 ще в березні 2015 року, який він свідомо проігнорував та не вчинив дій для прийняття спадщини за відсутності будь-яких перешкод. Тому, пропуск позивачем строків позовної давності при зверненні до суду з позовом без поважних підстав, що передбачені статтями 256, 257 ЦК України, є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, керуючись ст. ст. 257, 263 ЦПК України заявив клопотання про залишення позову без розгляду, вказуючи, що позовна заява не містить таких реквізитів як: місце проживання або перебування позивача, поштового індексу, реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номера і серії паспорта позивача, номерів його засобів зв?язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору та відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову, в ньому не зазначено щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, позивачем не виконано та не додано до позовної заяви попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв?язку з розглядом справи, відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. (а.с. 112-115)

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.03.2021 року в задоволенні клопотання представника третьої особи адвоката Колесника І.В. про залишення позову ОСОБА_2 до Тетіївської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини без розгляду відмовлено. (а.с.135-136)

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.03.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 140)

20.07.2021 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 подано до суду заяву про відвід судді. (а.с. 169-171).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 20.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Косович Т.П. в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Тетіївської міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено та справу передано до канцелярії Тетіївського районного суду Київської області для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 41 ч. 1 ЦПК України. (а.с. 174-175).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021 року, цивільну справу № 940/332/20 (номер провадження: 2/940/11/21) розподілено судді Мандзюку С.В.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 26.07.2021 року цивільну справу № 940/332/20 (номер провадження: 2/940/11/21) за позовом ОСОБА_2 до Тетіївської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини прийнято до провадження суддею Мандзюком С.В. та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 183).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Тарнавський В.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Тетіївської міської ради за дорученням Складена Н.М. в судове засідання не прибула, надала через канцелярію суду клопотання, в якому просила справу розглядати за її відсутності за наявними у справі документами. Проти позовних вимог не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 та його представник адвокат Колесник І.В. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається, зокрема із земельної ділянки площею 3,857 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Стадницької сільської ради Тетіївського району Київської області.

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області 12.09.2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 655. (а.с. 7).

Із наданого ОСОБА_2 письмового роз`яснення «Про порядок прийняття спадщини», виданого приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєвою О.А. 20.02.2020 року № 18/02-14, вбачається, що за життя померлим ОСОБА_3 складено заповіт на земельну ділянку площею 3,857 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Стадницької сільської ради Тетіївського району Київської області, на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений Клочко О.П., приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області 12.09.2014 року за реєстром № 655. На спадщину ОСОБА_2 є спадкоємець за заповітом, який спадщину не прийняв. Оскільки, ОСОБА_2 не подав відповідну заяву про прийняття спадщини у визначений законом термін, у зв`язку з цим вважається спадкоємцем, який спадщину не прийняв. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду для захисту своїх законних прав. (а.с. 9).

Як підставу пропуску строку для прийняття спадщини, представник позивача у позовній заяві вказав, що шестимісячний строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин, оскільки на час відкриття спадщини перебував у робочому відрядженні за межами країни, що підтверджується копією довідки, виданої 27.02.2020 року за № 112 генеральним директором Товариством з обмеженою відповідальністю «Дібрівка Агросервіс» Гончаруком Ф.В. про те, що виконавчий директор Демцюра Ю.В. дійсно з 01.03.2015 року по 08.03.2015 року перебував у відрядженні за кордоном з питань організації збуту сільськогосподарських культур.

Разом з тим, у додаткових поясненнях до справи представник позивача причиною пропуску строку для прийняття спадщини вказав необізнаність позивача про наявність заповіту.

Із витребуваної судом копії спадкової справи № 1/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що 23.01.2020 року до приватного нотаріуса Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєвої О.А. звернувся ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом першої черги, на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 05.12.2019 року, яке набуло законної сили 09.01.2020 року, у цивільній справі № 940/1543/19, яким ОСОБА_1 продовжено строк для прийняття спадщини на два місяці.

Спадкова справа № 1/2020 заведена 23.01.2020 року.

10.02.2020 року приватний нотаріус Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва О.А. повідомила ОСОБА_2 про те, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкоємець за законом має намір оформити право на спадщину та запропонувала звернутися за консультацією до нотаріуса з питань прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 за заповітом. (а.с. 42-52).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права Цивільного кодексу України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач вищезазначених вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав своєчасно до нотаріальної контори заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження №61-6700св19) та від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відтак, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат», в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Отже, положення ст. 63 Закону України «Про нотаріат» пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Під час судового засідання встановлено, що про існування складеного на ім`я позивача заповіту, йому стало відомо у лютому місяці 2020 року із повідомлення приватного нотаріуса, тобто після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . При цьому, спадкова справа № 1/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведена лише 23.01.2020 року.

З огляду на зазначене вище, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, пунктом 24 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 не був родичем позивача ОСОБА_2 , спадкодавець із спадкоємцем спільно не проживали, тому позивачу було невідомо про день смерті ОСОБА_3 та про наявність заповіту в межах, визначеного законом шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Відтак, причину пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема необізнаність позивача про наявність заповіту, суд визнає поважною, оскільки позивач до лютого місяця 2020 року не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь.

Доводи представника позивача про визнання поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини факту перебування позивача у робочому відрядженні за межами країни, суд оцінює критично, оскільки вони не є причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій, оскільки позивач у робочому відрядженні перебував лише з 01.03.2015 року по 08.03.2015 року, що однак не спростовує наявності інших поважних причин, встановлених у ході судового розгляду справи.

Щодо доводів третьої особи про те, що право позивача на поновлення строку прийняття спадщини не підлягає судовому захисту у зв`язку з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом обізнаності зацікавленої особи про порушення своїх прав і відповідно виникнення у неї права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пропуск позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця безумовно не свідчить про виникнення у нього права на позов щодо визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки згідно приписів ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

З цього приводу у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 357/13630/16-ц висловлена правова позиція, відповідно до якої строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. При цьому законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який прийшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, і це не є строком позовної давності, так як при наявності поважних причин спадкоємцю може бути визначено додатковий строк, достатній для прийняття спадщини.

Тобто, строки прийняття спадщини і строки позовної давності є різними за своєю природою, вони істотно різняться і за наслідками спливу. Закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини тягне за собою втрату права на неї, однак з цього часу починає перебіг не строк позовної давності, а у спадкоємця виникає право на визначення у судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що про наявність заповіту на його ім`я позивач дізнався у лютому місяці 2020 року, до суду з даним позовом звернувся у березні 2020 року, тому відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, він звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, досліджених доказів, з огляду на встановлені обставини, суд вбачає поважними причини пропуску строку позивачем для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, зокрема необізнаність позивача про наявність заповіту, і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 264-268, 354 ЦПК України, статтями 256, 257, 261, 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1268-1270, 1272 ЦК України, статтею 63 Закону України «Про нотаріат», суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Тетіївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк два місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 28.12.2021 року.

Суддя С.В.Мандзюк