Справа № 487/7369/20
Провадження № 2/487/942/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

при секретарі судового засідання Пономарьовій Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/7369/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними рішеннями і діями державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю., в якому позивач просила відшкодувати їй за рахунок державного бюджету моральну шкоду, завдану неправомірними рішеннями і діями головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опятою Ю.Ю., у розмірі 15000,00 грн..

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач 16.10.2020 року в рамках проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні №61857777 про стягнення з неї на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості на загальну суму 631294,50 грн., в тому числі за споживчим кредитом у розмірі 602684,74 грн. здійснив проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві приватної власності, та в якому вона проживає разом зі своїм чоловіком; виніс постанову про опис та арешт майна боржника; здійснив опис майна боржника та наклав арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить їй (позивачу) та де проживає її мати. Зазначила, що відповідач здійснив опис та арешт майна з порушенням норм чинного законодавства України, постанови Миколаївського апеляційного суду від 18.01.2019 р., залучивши до проведення виконавчих дій стягувача та працівника поліції та допустивши їх у приміщення без згоди власників. Зауважила, що неправомірними діями відповідач спричинив їй моральну шкоду та вважає 15000,00 грн. достатньою компенсацією завданих страждань, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився. Начальник Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Романчук С.М. надав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Крім того, зазначив, що дійсно, 16.10.2020 року, головним державним виконавцем Опятою Ю.Ю., з метою примусового виконання виконавчих документів, проведено опис майна боржника ОСОБА_1 .. При проведенні виконавчих дій від сторін, в тому числі боржника, заяв, скарг, пропозицій не надходило, про що зазначено в постанові, яка підписана ОСОБА_1 та нею не оскаржувалася. При цьому, дії головного державного виконавця Опяти Ю.Ю. при примусовому виконанні виконавчого провадження №61857777 неправомірними не визнавались, що підтверджується ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.01.20221 року. Таким чином, головний державний виконавець діяв в межах наданих йому законом повноважень, а тому передумови для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.ст.15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У судовому засіданні встановлено, що Заводським відділом ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється зведене виконавче провадження №61857777 з примусового виконання, у тому числі, виконавчого листа №1412/9569/12, виданого 30.09.2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 605903,74 грн..

Відповідно до копії постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16.10.2020 року, головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опятою Ю.Ю. за участю боржника ОСОБА_1 , представника АТ «ПУМБ» Сілютін А.Г., представника Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області Жосан В.О. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №61857777 було проведено опис та накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ..

Крім того, із вказаної постанови вбачається, що будь-яких зауважень та заяв від стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі не надходило.

Із тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог посилалась на те, що державний виконавець 16.10.2020 року ухвалив неправомірне рішення та здійснив неправомірні дії, які завдали їй моральну шкоду у розмірі 15000 грн., який вона вважає достатнім для розумного задоволення її потреб, що не призведе до її збагачення.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, ст.ст.11, 87 Закону "Про державну виконавчу службу", а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 ст.81 ЦК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Так, з наданих стороною позивача матеріалів, будь-яких даних що позивач звертався до суду зі скаргами на дії державного виконавця в порядку виконання рішення суду не надано.

В свою чергу відповідачем до свого відзиву приєднано ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2021 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Заводського ВДВС м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Опята Ю.Ю. з приводу неправомірних дій під час проведення опису та арешту майна боржника.

Інші доводи позивача про заподіяння йому моральної шкоди відповідачем мають загальний характер та не містять даних про конкретні дії відповідача, якими порушені його права, як сторони виконавчого провадження (боржника).

Позивачем також не наведено доводів та не надано доказів, які б розкривали зміст завданої йому моральної шкоди та підтверджували її розмір. Заявлена позивачем до стягнення сума не є шкодою, завданою в ході виконання рішення суду, де він є боржником, та не знаходиться у причинному зв`язку з діями відповідача, а тому не може бути взята до уваги.

За таких обставин, звертаючись до суду із зазначеною позовною заявою, позивач мав довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст.1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також відповідно до того, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, обґрунтувати розмір відшкодування моральної шкоди. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову.

У зв`язку з чим, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволені вимог позивача, зважаючи на їх безпідставність та недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76- 81, 89, 259, 263-265, 268, 273- 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними рішеннями і діями державного виконавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Держави Україна в особі головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю., знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Робоча, 1, .

Повне судове рішення складено 25.02.2021 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва