Справа № 953/1998/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Київського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та вселення, -
В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , якій позивачка просить визнати за нею та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 правокористування квартирою АДРЕСА_1 та вселити її, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у вищезазначену квартиру.
09.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі.
24.02.2021 позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в які просить до закінчення судового провадження та набрання законної сили судового рішення у справі накласти арешт, шляхом встановлення заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 . В обґрунтування заяви посилається на те, що за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана ОСОБА_4 у період їхнього шлюбу та оформлена на його матір, після чого вона подарувала цю квартиру своєму сину, ОСОБА_4 . З моменту придбання вказаної квартири 2003 року по 01.02.2021 року позивачка та її діти постійно проживали у цій квартирі без реєстрації місця проживання. 01.02.2021 року відповідач ОСОБА_4 примусово виселив її та дітей на вулицю з квартири, викинув речі, змінив замки та найняв охорону, що унеможливило їх подальше проживання у квартирі. Іншого житла, крім цієї квартири, у них не має, тому вона звернулася до суду з позовом про захист порушених прав шляхом визнання права користування квартирою та вселення. Предметом спору у даній справі є визнання її з дітьми прав користування спірною квартирою та вселення. Позивачка вважає, що даний позов потребує забезпечення, оскільки відповідачем самовільно вже було відчужено об`єкт нерухомого майна, що перебував у спільній сумісній власності, примусово виселено її з дітьми з квартири та подано об`яву у газету «PREMIER.UA» про продаж спірної квартири трикімнатної квартири по АДРЕСА_2 на 4 му поверсі, для контакту зазначив свої номери телефону. Тому позивачка вважає за необхідне застосувати захід забезпечення позову, що полягає в накладенні арешту, шляхом встановлення заборони відчуження, на квартиру, право користування якою мають позивачі. Необхідність застосування саме цього заходу забезпечення позову обґрунтовується тим, що заборона відчуження об`єкту нерухомого майна забезпечить збереження вказаного майна на час розгляду справи та дозволить позивачам, у разі задоволення позову, безперешкодно реалізовувати своє право користування спірною квартирою та вселення. Відтак, існує реальна загроза утруднення та неможливості виконання рішення суду у разі задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Позивачкою не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в майбутньому; не надано доказів, підтверджуючих, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивачка, є співмірними із заявленими позивачкою вимогам. Накладення арешту, шляхом заборони відчуження, на квартиру АДРЕСА_3 , будуть порушені права ОСОБА_4 , як власника цієї квартир. Тому враховуючи викладене, судом не вбачається підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.
Керуючись ст.ст. 150-154 ЦПК України, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.
СУДДЯ