Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 361/9366/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олевського районного суду Житомирської області в м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебувала з 24 лютого 2006 року у зареєстрованому шлюбі, який був 19.04.2012 року розірваний рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач ухиляється від добровільного утримання неповнолітньої дочки, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць та судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2020 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Олевського районного суду Житомирської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Винару Л.В.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 22.11.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків.

02.12.2021 року позивачка подала до суду уточнену позовну заяву з додатками.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву з проханням про розгляд справи без її участі у зв`язку з карантином. Позовні вимоги підтримує.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду письмову заяву з проханням про розгляд справи без його участі у зв`язку з карантином. Позовні вимоги визнає. Також відповідач надав до суду квитанції про перекази ним грошових коштів. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.02.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 228, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3).

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.04.2012 року зазначений шлюб був розірваний , що підтверджується копією рішення суду (а.с. 4).

Сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6).

08.09.2015 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5).

Від вказаного шлюбу позивачка має неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 1381 від 14.12.2020 року неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачкою, її чоловіком та іншою неповнолітньою дитиною в с. Богданівка Броварського району Київської області (а.с. 8).

З наданих відповідачем квитанцій вбачається, що ним переказувались позивачці грошові кошти у період з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року, а також у травні та серпні 2021 року.

Так, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, того що він на даний час забезпечує належним чином неповнолітню дитину, надає їй матеріальну допомогу або того, що дитина знаходиться на його утриманні. При цьому відповідач у поданій до суду письмовій заяві позовні вимоги визнає. Перекази грошових коштів відповідачем на користь позивачки не свідчить про те, що саме він матеріально утримує неповнолітню дочку та не звільняє його від обов`язку її утримувати. Крім того, якщо і припускати, що відповідач час від часу добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте позивачці невідомо, чи не припинить відповідач надавати їй таку допомогу, адже ніщо не заважає відповідачу будь-коли припинити надання таких коштів. При цьому така допомога нічим не підкріплена, окрім як самою волею відповідача, сума не узгоджувалася з отримувачем, строки не визначалися, а тому у позивачки щодо стягнення аліментів наявний спір із відповідачем.

Матеріалами справи не підтверджується, що сторони уклали між собою договір про участь в утриманні дитини, між позивачкою та відповідачем не узгоджений розмір аліментів, а тому згідно положень Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, які сплачуються з усіх видів заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналогічні обставини викладені в п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"

В даному випадку суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, у частці від заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд враховує положення сімейного законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження (ч. 5 ст. 183 СК України), що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду 28.12.2020 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та ст.ст.7, 12, 13, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 28.12.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., які перерахувати на р/р UA0006741, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37976485 , отримувач: ГУК у Жит.обл/ТГ м.0левськ/22030101, код класифікації доходів бюджету - 22030101 , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN), «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050).

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд цивільної справи Олевським районним судом Житомирської області відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Л.В.Винар