КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021року місто Київ

справа № 366/1120/21

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука О.П., повний текст рішення складено 16 вересня 2021 року,у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19 квітня 2010 року у розмірі 29465,93 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 14058,14 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 14758,67 грн.; пені - 649,12 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 19 квітня 2010 року.

Вказував, що відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між неюта банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Посилався на те, що 19 квітня 2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду».

Вказував, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отрималакредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11000грн.

Зазначав, що банк щодо зміни кредитного ліміту керувався п.2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій вказано: пільговий період (30 днів); базова відсоткова ставка за користування кредитом - 3% в місяць; розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір комісії за зняття готівки; умови щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу та ін.

Вказував, що на підставі анкети-заяви та довідки про умови кредитування відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку №НОМЕР_1 , на яку було встановлено кредитний ліміт.

Зазначав, що відповідач зверталася до банку з метою перевипуску карти, та отримала перевипущені картки з новими номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 зі строком дії останньої перевипущеної картки - до останнього дня 07/2021 року.

Посилався на те, що факт отримання відповідачем останньої перевипущеної картки доводиться як наявними у справі доказами (випискою, довідками про видані картки), так і додатково - фотографуванням отримання відповідачем перевипущеної картки за номером НОМЕР_3 .

Вказував, що суд першої інстанції не врахував, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Від відповідача до Київського апеляційного суду надійшла заява, в якій остання просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив строк позовної давності звернення з позовом до суду, оскільки відповідачем останній платіж за кредитом було сплачено 14 червня 2016 року, наступний платіж повинен був бути здійснений до 14 липня 2016 року, тому за відсутності чергового платежу 14 липня 2016 року право позивача на погашення кредитної заборгованості було порушено і саме з цієї дати почався перебіг позовної давності для позивача, однак з позовом банк звернувся 13 травня 2021 року, тобто після спливу позовної давності.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві.

В матеріалах справи міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить підпис ОСОБА_1 та в якій сторонами було погоджено, зокрема, нарахування 10 % річних на залишок коштів клієнта, базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) - 3,0 %); розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості-пеня = (пеня1)+(пеня2), де: пеня1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 4,5%.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 19 квітня 2010 року, у зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача станом на 21 квітня 2021 року виникла заборгованість у загальному розмірі 31000,08 грн., що складається із:

заборгованості за простроченим тілом кредиту - 14058,14 грн.;

заборгованості за простроченими процентами - 14758,67 грн.;

пені - 2183,27 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала на те, що вона дійсно уклала 19 квітня 2010 року з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про надання банківських послуг без номеру з приєднанням до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, посилалася на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж в рахунок погашення кредитної заборгованості нею було внесено 25 вересня 2016 року, після цього вона ніяких платежів не проводила, оскільки у неї були складні життєві матеріальні обставини, внаслідок яких у неї не було коштів для погашення кредиту. Вказувала, що з даним позовом банк звернувся лише 13 травня 2021 року, а тому просила застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-167цс14 від 12 листопада 2014 року.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до умов договоруб/н від 19 квітня 2010 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», розрахунку кредитної заборгованості повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом визначено періодичними щомісячними платежами.

Суд першої інстанції, встановивши, що останній платіж відповідач здійснила 14 червня 2016 року, а АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з даним позовом 13 травня 2021 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, відмовив у задоволенні позову.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі закінчується зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н отримала картки:

№ НОМЕР_1 - дата відкриття 19 квітня 2010 року, строк дії до 01/14;

№ НОМЕР_2 - дата відкриття 03 жовтня 2012 року, строк дії до 10/16;

№ НОМЕР_3 - дата відкриття 09 липня 2017 року, строк дії 07/21;

НОМЕР_3 - дата відкриття 09 липня 2017 року, строк дії 07/21 (а.с.27).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснювалися платежі на погашення заборгованості по кредитних картках: №НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, які містяться в матеріалах справи вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості по кредитній картці № НОМЕР_2 відповідачем було здійснено 25 вересня 2016 року на суму 800 грн.

При цьому, як вбачається з заперечень відповідача проти позову, остання підтвердила, що вона користувалася кредитною карткою до вересня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що останнім днем дії картки № НОМЕР_2 , яка була випущена відповідачу на виконання договору б/н від 19 квітня 2010 року та на яку було встановлено кредитний ліміт є 31 жовтня 2016 року.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечуючи проти заяви відповідача про застосування строку позовної давності, вказував на те, що після закінчення строку дії картки № НОМЕР_2 відбувався її перевипуск, а тому, враховуючи строк дії останньої картки, строк позовної давності банком не пропущено.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє вказані доводи банку, оскільки наступна картка № НОМЕР_3 була видана відповідачу - 09 липня 2017 року, тобто більше ніж через 8 місяців після закінчення строку дії картки № НОМЕР_2 , що не підтверджує пролонгацію кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач не довів обставин перевипуску кредитної платіжної картки № НОМЕР_2 із видачею наступних кредитних карток.

Оскільки строк дії картки № НОМЕР_2 до 31 жовтня 2016 року, а з позовом до суду банк звернувся 06 травня 2021 року, що підтверджується конвертом, а відтак колегія судів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення з даним позовом до суду, таким чином у задоволенні позову слід відмовити.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності звернення до суду, разом з тим, колегія суддів не погоджується з мотивуванням суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року змінити, виклавши йогомотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: