Справа № 354/1071/21
Провадження № 22-ц/4808/1797/21
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Панчошенка Олександра Васильовича на ухвалу Яремчанського міського суду в складі судді Остап`юк М.В., постановлену 22 жовтня 2021 року в м. Яремче Івано-Франківської області у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Разом із позовною заявою подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 108 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 забороною її відчуження та укладення будь-яких інших цивільно-правових договорів та здійснення будь-яких реєстраційних дій відносно цієї квартири.

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань з повернення грошових коштів наданих на підставі договору позики. А тому він звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь основного боргу в сумі 75 000,00 грн, трьох відсотків від простроченої суми боргу в сумі 1 875,00 грн та інфляційних втрат у сумі 7 757,57 грн. Уникаючи виконання зобов`язання, відповідачка може відчужити майна. А тому з метою недопущення утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та ефективного захисту його прав просив вжити заходів забезпечення позову.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 22 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви.

Ухвала мотивована тим, що захід забезпечення позову не пов`язаний із предметом позову та не відповідає принципу співмірності із заявленою позовною вимогою, а тому не можу бути застосований судом.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 адвокат Панчошенко О.В. посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що міський суд не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 , що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання судового рішення.

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подання відзиву.

У засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Представник ОСОБА_1 адвокат Панчошенко О.В. подав заяву про розгляд справи за його та ОСОБА_1 відсутності. Відповідно до положення статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у відсутності учасників справи не встановлено.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав

Матеріалами справи підтверджується, що у липні 2021 року ОСОБА_1 подав позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики, інфляційні втрати на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України на загальну суму 84 632,57 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19 липня 2021 року ОСОБА_3 належить на праві власності трьохкімнатна квартира, загальною площею 108 кв.м, житловою площею, 58,90 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, адже у відповідачки є можливість безперешкодного відчуження нерухомого майна.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом із тим, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачкою вчиняються дії, спрямовані на відчуження квартири. Посилання в заяві на те, що існують ризики такого відчуження, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. До заяви про забезпечення позову заявником долучено тільки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.При цьому, позивачем не надано жодного доказу щодо вартості майна, на яке він просить накласти арешт, що перешкоджає суду з`ясувати питання щодо співмірності заявлених вимог з обраним заходом забезпечення позову за критерієм ціни позову.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про накладення арешту на квартиру не пов`язана з предметом позовних вимог. Інших доказів на обґрунтування підстав забезпечення стороною не надано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки ОСОБА_1 під час звернення до суду із заявою про забезпечення позову не доведено співмірність вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також не надано доказів на доведення підстав забезпечення позову, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Панчошенка Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк