241/1880/21
2-о/241/147/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( адреса : АДРЕСА_1 ) заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, управління обслуговування громадян № 19 ( юридична адреса : пл.. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецької області, 84122, фактична адреса : вул. Тітова, 72а, смт Мангуш, Маріупольського району, Донецької області, 87400) про встановлення юридичного факту, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення юридичного факту.

В обґрунтування якої зазначила, що заявниця ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, в якому її матір`ю вказана ОСОБА_3 і свідоцтвом про народження матері заявниці, в якому її мамою вказана ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 була пенсіонеркою і находилась на пенсійному обліку в Мангушському пенсійному фонді (копія пенсійного посвідчення додається).

Заявниця провела поховання бабусі, у неї знаходиться свідоцтво про її смерть і на підставі діючого законодавства заявниця вважає, що має право на отримання допомоги на поховання померлої в розмірі трьох пенсій . Але отримати її не може по тій причині, що в документах померлої є розбіжності відносно дати її народження. Так, в свідоцтві про смерть ОСОБА_2 дата її народження значиться ІНФОРМАЦІЯ_2 . В картці ІПН її дата народженя така ж - ІНФОРМАЦІЯ_2 . А в матеріалах пенсійної справи Мангушського пенсійного фонду значиться 01 липня 1929 року, а в її паспорті був вказаний тільки один рік народження без дати і місяця 1929 року.

На цій підставі заявниця не можу отримати допомогу в зв`язку з похованням ОСОБА_2 . Викладені обставини підтверджуються листом пенсійного фонду від 04.11.2021 р. і довідкою пенсійного фонду від 26.08.2021 р. Вказані розбіжності в даті народження ОСОБА_2 виникли в результаті помилки, допущеної в пенсійному фонді, так як в других офіційних документах в картці ІПН і в свідоцтві про смерть значиться одна і таж дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Паспорт ОСОБА_2 не зберігся і був утилізований як це передбачено законодавством. Другим способом виправити помилку не представляється можливим.

Тому заявниця вимушена звернутися до суду для встановлення факту, що дата народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка указана в Мангушскому пенсійному фонді і дата її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка указана в свідоцтві про її смерть і в карточці ІПН відносяться до однієї і тієї ж особи ОСОБА_2 .

Заявниця в судове засідання не з`явилася,надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Представник заінтересованої особи для розгляду справи до суду не з`явився , був повідомлений належним чином - заказною кореспонденцією.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.4).

Факт родинних відносин заявниці ОСОБА_1 і померлої ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, в якому її матір`ю вказана ОСОБА_3 ( а.с.8) і свідоцтвом про народження матері заявниці, в якому її мамою вказана ОСОБА_2 ( а.с.9)

ОСОБА_2 була пенсіонеркою і находилась на пенсійному обліку в Мангушському пенсійному фонді (а.с.7).

В документах померлої ОСОБА_2 є розбіжності відносно дати її народження. Так, в свідоцтві про смерть ОСОБА_2 дата її народження значиться ІНФОРМАЦІЯ_2 . В картці ІПН її дата народженя така ж - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.10), а в матеріалах пенсійної справи Мангушського пенсійного фонду значиться 01 липня 1929 року ( а.с.5-6)

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за можливе встановити факт, що дата народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка указана в пенсійній справі Мангушского пенсійного фонду і дата її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка указана в свідоцтві про її смерть і в карточці ІПН відносяться до однієї і тієї ж особи ОСОБА_2 .

Встановлення даного юридичного факту дійсно має юридичне значення для заявниці, оскільки на його підставі заявниця набуває право на отримання допомоги на поховання померлої.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 315-319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення юридичного факту- задовольнити.

Встановити факт, що дата народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка указана у пенсійній справі Мангушського пенсійного фонду Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, управління обслуговування громадян, відділ обслуговування № 19 (сервісний центр), і дата її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка указана у свідоцтві про її смерть і в картці ІПН відносяться до однієї особи - ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О.Демочко