Провадження №6/522/966/21
УХВАЛА

28 грудня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) по цивільній справі №522/20345/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.10.2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задоволено.

05.11.2021 року до суду надійшла заява представника ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, а саме, стягувача Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №522/20345/17, оскільки 21.06.2020 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС». В подальшому, між заявником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» було укладено 21.12.2020 року Договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №50099188, укладеного 17.01.2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою суду від 11.11.2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача (сторони у виконавчому документі, у виконавчому провадження) прийнято до провадження та призначено судове засідання на 18.11.2021 року.

У судове засідання призначене на 18.11.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 21.12.2021 року.

У судове засідання призначене на 21.12.2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, в заяві про заміну сторони виконавчого провадження просив зазначену заяву розглядати без участі представника заявника.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про заміну позивача (стягувача) не перешкоджає розгляду цього питання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 28.12.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви про заміну стягувача, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.10.2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 64 753,91 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

19.12.2019 року представником АТ «Альфа-Банк» на електронну адресу надав заяву про видачу копії рішення суду та виконавчого листа (а.с.133). 20.12.2019 року Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчі листи по зазначеній справі.

До суду 05.11.2021 року надійшла заява представника ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, а саме, стягувача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору факторингу №21-12/20 від 21.12.2020 року (а.с.159-169).

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2020 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС», а ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» набуло право грошової вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №50099188 від 17.01.2017 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с.174-184).

В подальшому, 21.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІСТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №50099188, укладеного 17.01.2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.159-169).

З представлених заявником документів вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» за результатами укладеного Договору факторингу №21-12/20 від 21.12.2020 року набуло право вимоги за судовим рішенням ухваленим у даній справі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Станом на момент звернення до суду з зазначеною заявою, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

З врахуванням викладеного, заявник правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даною заявою, яка підлягає задоволенню з метою можливості виконання рішення суду та захисту законних прав та інтересів стягувача.

Відповідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122цс13), виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Для правонаступника усі дії, вчиненні до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції проголошує право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових аспектів до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду однієї зі сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення суду, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греціїї» (980-079) від 19 березня 1997 року). Права особи вважаються захищеними після повного виконання рішення суду.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 Цивільного кодексу України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги.

Зазначені доводи висловлені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 провадження №12-97гс18.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» є обґрунтованою, заявленою на законних підставах, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 260, 261, 263, 268, 353-354, 442 ЦПК України, ст.ст.11, 512, 514 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача (сторони у виконавчому документі, у виконавчому провадженні) по справі №522/20345/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15.10.2019 року по справі №522/20345/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: з Публічного акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код , місцезнаходження: 04053, м.Київ, Кудрявський узвіз, 5-Б).

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду виготовлено 28.12.2021 року.

Суддя Л.В.Домусчі