РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1941/21

23 грудня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Рубельського О.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що працювала в Костопільському міжрайонному управлінні водного господарства з 1982 року на посадах техніка-гідротехніка, інженера-гідротехніка, провідного інженера, а з березня 2012 року по 15.11.2018 - начальником Костопільської експлуатаційної дільниці, після чого була звільнена у зв`язку з переведенням в Рівненське міжрайонну управління водного господарства на посаду начальника Костопільської експлуатаційної дільниці, де пропрацювала до 07.05.2020. Наказом №33-Ос від 06.05.2020 позивача звільнено з посади із 07.05.2020 у зв`язку із скороченням чисельності штату. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26.01.2021 року її поновлено на посаду начальника Костопільської експлуатаційної дільниці. Однак згідно наказу № 61-К від 15.06.2021 року позивача було звільнено з посади начальника Костопільської ЕД у зв`язку з скороченням чисельності та штату. Вважає своє повторне звільнення незаконним, тому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 61-К від 15.06.2021 року про звільнення з посади начальника Костопільської ЕД з 16.06.2021 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, поновити її на роботі в Південному міжрайонному управлінні водного господарства на посаді начальника Костопільської ЕД з 16.06.2021, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць та стягнути судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Євгеюк О.Є. підтримали позовні вимоги повністю та просили позов задоволити. Вважають, що при звільненні позивача відповідач допустив порушення чинного законодавства та не запропонував іншу посаду. Крім того, звільнення було проведено без згоди профспілкового органу.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що на даний час відсутня посада начальника Костопільської ЕД, а позивачу були запропоновані всі вакантні посади від яких вона відмовилася.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника прзивача, представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно дост. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 26.07.1982 працювала в Рівненському управлінні осушувальних систем, Рівненському управлінні меліоративних систем, Костопільському міжрайонному управлінні водного господарства на посадах техніка, техніка-гідротехніка, інженера-гідротехніка, провідного інженера-гідротехніка. З 22 березня 2012 року по 15.11.2018 - начальником Костопільської експлуатаційної дільниці. 15.11.2018 звільнена у зв`язку з переведенням в Рівненське міжрайонне управління водного господарства на посаду начальника Костопільської експлуатаційної дільниці.

Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.08.1982.

Згідно Наказу №33-Ос від 06.05.2020 року позивачку ОСОБА_1 звільнено з 05.05.2020 року з посади начальника Костопільської експуатаційної дільниці у зв`язку зі скороченнями чисельності та штату.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26.01.2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Костопільської експлуатаційної дільниці Південного міжрайонного управління водного господарства та стягнуто з середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Костопільської експлуатаційної дільниці Південного міжрайонного управління водного господарства та стягнення середньої заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

З наказу Південного міжрайонного управління водного господарства №25-К від 24.01.2021 року про поновлення на роботі, вбачається, що на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26.01.2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Костопільської експлуатаційної дільниці з 08.05.2020 року та виплачено середню заробітну плату за один місць.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 20.07.2021 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26.01.2021 року, яким позивача було поновлено на роботі, скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час прогулу відмовлено.

Наказом Південного міжрайонного управління водного господарства №32/1-В від 01.02.2021 року було затверджено штатний розпис на 2021 рік, в якому відсутня посада начальника Костопільської ЕД .

У зв`язку з відсутністю у штатному розписі посади начальника Костопільського ЕД позивача 24.02.2021 р. було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку з відсутністю її посади та запропоновано усі наявні вакантні посади, зазначивши, що протягом терміну дії попередження, а саме двох місяців, позивач має можливість обрати одну із запропонованих посад та перевестися, шляхом написання відповідної заяви у службу управління персоналом.

Згідно наказу Південного міжрайонного управління водного господарства №13-Ос від 09.03.2021 року, за заявою ОСОБА_1 , позивачці ОСОБА_1 надано частину щорічної відпустки тривалістю 16 календарних днів з 15.03.2021 р. по 30.03.2021 р., яка була перервана лікарняними, що підтверджується інформаційною довідкою №417/04-11 від 30.07.2021 року.

Щорічна відпустка була продовжена на 9 календарних днів, не використаних у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, з 24.04.2021 р. по 04.05.2021 р., що підтверджується наказом Південного міжрайонного управління водного господарства №23-Ос від 23.04.2021 року.

08.06.2021 року Південним міжрайонним управлінням водного господарства позивачку ОСОБА_1 було повідомлено про зміни у переліку посад, що надався для неї у день її поновлення та зазначено, що вона повинна прийняти рішення, щодо переведення на одну із запропонованих посад вакантних посад, згідно попередження про скорочення займаної посади №86/11 від 24.02.2021 року, та обов`язково із урахуванням змін вказаних у повідомленні від 08.06.2021 р. №321/11 про зміну у переліку посад попередження про скорочення займаної посади від 24.02.2021 року №86/11. Про згоду на переведення із зазначенням конкретної посади із запропонованих, ОСОБА_1 мала повідомити 08.06.2021 року Південне міжрайонне управління водного господарства у письмовій заяві до служби з управління персоналом.

08.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Південного міжрайонного управління водного господарства з заявою, в якій просила надати їй посадову інструкцію на провідного інженера з використання водних ресурсів для ознайомлення.

11.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Південного міжрайонного управління водного господарства з заявою, згідно якої позивач зазначила, що відмовляється від посади провідного інженера з використання водних ресурсів в м. Дубно у зв`язку з віддаленістю. Крім того, зазначила, що згідна працювати в межах своєї спеціальної в м. Костопіль або в м. Рівне.

15.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Південного міжрайонного управління водного господарства з заявою, в якій зазначила, що відмовляється від посади інженера-гідротехніка І категорії в м. Корець у зв`язку з віддаленістю. Крім того, зазначила, що згідна працювати в межах своєї спеціальної в м. Костопіль бао в м. Рівне.

15.06.2021 року Південне міжрайонне управління водного господарства, було повторно запропоновано ОСОБА_1 обрати одну з наявних вакантних посад, вказаних у повідомленнях та написати відповідну заяву, однак позивач відмовилась, що підтверджується актом №1 від 15.06.2021 року Про відмову від написання заяви щодо переведення на запропоновану вакантну посаду.

Відповідно до частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом встановлено, що у Південному МУВГ дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, позивача ОСОБА_1 було належним чином попереджено про наступне звільнення, запропоновано всі вакантні посади на момент звільнення, від яких ОСОБА_1 відмовилася, таким чином, відповідачем процедура попередження про звільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, проводилась із дотриманням вимог ч. 2 ст.40, ч.1 ст.49-2 КЗпП України, які передбачають, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, а про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Крім того, звертаючись з даним позовом, позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона являється членом первинної профспілкової організації працівників Південного МУВГ, однак відповідач не звертався до профспілкової організації з письмовим поданням про надання згоди на її звільнення відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 ЗкпП.

За правилом ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 252 КЗпП України, частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються разом із загальними нормами.

Частиною першою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що у випадках, передбачених законодавстом про працю, виробничий орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

З листа первинної профспілкової організації Південного міжрайонного управління водного господарства №1 від 28.07.2021 року вбачається, що після звільнення, а саме з 20.05.2020 року до моменту поновлення на роботі на підставі рішення Костопільського районного суду 24.02.2021 року, ОСОБА_1 до первинної профспілкової організації Південного міжрайонного управління водного господарства, жодного разу не зверталася із письмовим повідомленням, про сплату від неї членських внесків на рахунок ППО Південного МУВГ . З моменту поновлення на роботі а саме з 24.02.2021 року до моменту звільнення 16.06.2021 року ОСОБА_1 також не зверталася із письмовою заявою, щодо відновлення відрахування членських внесків із її заробітної плати на рахунок ППО Південного МУВГ. Жодної участі у діяльності організації Профспіли за період з 07.05.2020 р. по 16.06.2021 р. ОСОБА_1 не приймала. В зв`язку з цим профспілкове членство ОСОБА_1 у Первинній профспілковій організації Південного МУВГ припинено на підставі п.в п. 2.12. розділу 2 Члени профспілки, їх права та обов`язки Статуту , а саме несплата членських внесків протягом 6 місців без поважних причин.

Таким чином, у Південного міжрайонного управління водного господарства, не було підстав для звернення до первинної профспілкової організації Південного міжрайонного управління водного господарства для надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Костопільської експлуатаційної дільниці, та як ОСОБА_1 з 20.05.2020 року не являється членом первинної профспілкової організації Південного міжрайонного управління водного господарства.

Посилання позивача та її представника на те, що вона мала переважне право на залишення на роботі серед працівників Костопільської експлуатаційної дільниці не заслуговує на увагу, оскільки, це було перевірено Рівненським апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги відповідача на рішення суду про поновлення позивача на роботі (постанова від 20.07.2021 року). Також встановлено, що на час поновлення позивача на роботі згідно рішення суду, у відповідача вакантні посади інженерно-технічних працівників у Костопільській ЕД відсутні.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо стягнення понесених позивачкою витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові втрати в розмірі 908 грн. слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 89, 141, 259, 260 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу .

Судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Південне міжрайонне управління водного господарства, 33022, м. Рівне, вул. Князя Романа,9.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2021 року .

СуддяП. В. Олійник