Номер провадження 22-ц/804/2794/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Мальованого Ю.М.,

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в приміщенні Донецького апеляційного суду у м. Бахмут Донецької області в пи-сьмовому провадженні цивільну справу № 234/13273/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 серпня 2021 року (суддя першої інстанції Нейло І.М.),-

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відпові-дачем. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 доньці виповнилося 18 років. З 05 вересня 2020 року вона є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету філології Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди. Її навчання буде тривати до 30 червня 2024 року.

Вказувала, що вона не може в повному обсязі нести всі витрати пов`язані з утриманням доньки під час її навчання, відповідач допомогу дитині не надає. Враховуючи матеріальне ста-новище відповідача він здатний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у зв`язку з її навчанням.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її ко-ристь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утриман-ня доньки, що продовжує навчання, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення донькою на-вчання 30 червня 2021 року.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 22 вересня 2020 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посила-ючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріаль-ного права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповід-ність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 серпня 2021 року та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 22 вересня 2020 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не з`ясовано чи дійсно відповідач не може сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Наявність хронічної хвороби, неповнолітньої дитини, вади зору з`явилися у відповідача до подання нею заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки і ці обставини не заважали ОСОБА_2 справно сплачувати аліменти на її користь з 14 травня 2013 року до 10 вересня 2020 року включно у розмірі 1/4 частини доходу не звертаючись до су-ду з позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не з`ясував таку обставину як стан здоров`я дитини, лікування якої позивачка не може продовжити у зв`язку із збільшеними витратами на навчання дитини, які несе лише вона одна. Той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини за судовим наказом від 01 липня 2021 року, на думку скаржника, свідчить про стійке бажання відповідача ухилитися від виконання батьківських обов`язків з утримання дитини, яка продовжує навчання, та вчинити дії спрямовані на ухилення від сплати аліментів у достатньому обсязі, вводячи суд в оману.

Відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої ін-станції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 серпня 2021 року в частині стягнення аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , а також без урахування раніше сплачених аліментів за період з вересня 2020 року по червень 2021 року та ухвалити нове рішення про стя-гнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на ко-ристь дочки ОСОБА_3 і на її утримання, починаючи з 22 вересня 2020 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Зарахувати в рахунок сплати аліментів сплачені в період з вересня 2020 року по червень 2021 року включно аліменти в сумі 45 582 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що вважає неправомірним посилання су-ду на норми Сімейного кодексу, які регулюють зобов`язання батьків відносно дитини без ура-хування положень Цивільного кодексу України. Враховуючи повнолітній вік доньки та аналі-зуючи положення ст. 34, ч. 1 ст. 179 , ч. 3 ст. 199 СК України, ч. 1 ст. 317, ст. 319 ЦК України відповідач наголошує, що грошові кошти у вигляді аліментів, які стягнуті з нього є приватною власністю саме повнолітньої ОСОБА_3 і в повній мірі належать їй. На думку скаржника, визначаючи сплату аліментів на користь іншої особи, а саме ОСОБА_1 , яка не є законним представником ОСОБА_3 та не має довіреності від неї, суд першої інстанції втрутився у здійснення власником права власності та порушив Конституцію України, чим значно обмежив права і свободи ОСОБА_3 . Зазначає, що він не проти виплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку на користь саме дочки ОСОБА_3 , а не її матері. Крім то-го, судом не враховано, що він в період часу з вересня 2020 року по червень 2021 року перера-ховував аліменти на період навчання у сумі 45 582 грн. 00 коп. і не врахування цих платежів призведе до подвійного стягнення аліментів за цей період.

На апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 надано пись-мовий відзив, в якому посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів апеляцій-ної скарги позивачки, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду від 25 серпня 2021 року залишити без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ві-дповідача не скористалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не переш-коджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову у даній справі менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за ная-вними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апе-ляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача не під-лягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриман-ням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно сві-доцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 лютого 2002 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно довідки № 40691 про склад сім`ї позивачка ОСОБА_1 проживає разом з донь-кою ОСОБА_3 (а.с.23).

Відповідно до довідки Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Ско-вороди № 198/2020 від 08 вересня 2020 року ОСОБА_3 навчається на першому курсі денної форми навчання. Період навчання складає з 15 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 працює в Головному управлінні ДПС у Донецькій області та розмір нарахованої їй заробітної плати, без утриманих податків, за період з січня по червень 2021 року складає 104 777 грн. 74 коп.

Відповідач ОСОБА_1 працює в ПАТ «Енергомашспецсталь» та розмір нарахованої йо-му заробітної плати, без утриманих податків, за період з лютого по липень 2021 року складає 255 199 грн. 44 коп. (а.с. 156)

Крім того, матеріалам справи встановлено, що на підставі судового наказу Краматорсько-го міського суду Донецької області від 01 липня 2021 року відповідач сплачує аліменти на ко-ристь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не більше де-сяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 112).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 досягла повноліття і продовжує навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомо-ги, відповідач працює, дійшов висновку, що у відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 . Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на час навчання дочки, суд першої інстанції врахувавши стан здоров`я як позивача так і відпо-відача, те що позивач та відповідач працевлаштовані та мають стабільний заробіток, відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та має на утриманні малолітню дитину, на користь якої сплачує аліменти, позивачка інших дітей на утриманні не має, прийшов до висновку про стяг-нення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини від заробітку відповідача щомісячно починаючи з 22 вересня 2020 року на період навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підс-тав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупе-реджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту по-рушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інте-ресів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі по-рушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інте-ресів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, сво-боди та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не ви-знані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та пі-дставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Правовідносини щодо прав та обов`язків батьків з утримання повнолітніх дочки, сина регу-люються главою 16 СК України.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про за-стосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьків-ства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який пере-вищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у мате-ріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне стано-вище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дру-жини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з вра-хуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездат-них дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досяг-нення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твер-дій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням об-ставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з ба-тьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У ч. 3 ст. 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнен-ня аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стяг-нення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встано-влених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обста-вин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановлен-ню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З довідки про склад сім`ї № 40691 від 09 вересня 2020 року вбачається, що позивач ОСОБА_8 проживає з донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).

З огляду на вказане, позивач ОСОБА_1 має право на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, на період навчання останньої.

З огляду на зазначене, доводи відповідача щодо помилковості висновків суду про стягнення аліментів на користь позивачки ОСОБА_1 ґрунтуються на власному тлумаченні закону та не мають правового значення. Крім того, повнолітня дочка сторін не є позивачем у даній справі.

Також не впливають на правильність висновків суду посилання відповідача щодо невраху-вання судом сум, які були сплачені ним на утримання доньки у період з вересня 2020 року по червень 2021 року та вимога про зарахування вказаних сум в рахунок сплати аліментів.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рі-шенням суду від дня пред`явлення позову.

ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про стягнення аліментів 22 вересня 2021 року.

Вирішуючи питання, з якого часу підлягають стягненню аліменти на утримання повноліт-ньої дочки з ОСОБА_2 суд вірно виходив із того, що аліменти підлягають стягненню саме з 22 вересня 2020 року і такий висновок суду узгоджується з положеннями ст. 191 СК України. При цьому колегія суддів зауважує, що обставини та відповідні докази щодо внесення сум на утримання доньки підлягають урахуванню в порядку виконання рішення суду.

Вирішуючи спір, суд, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 198, 199, 200 СК України, дійшов правильного виснов-ку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у вищому навчальному закладі, пот-ребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Визначений розмір алі-ментів у розмірі 1/8 частини заробітку відповідача щомісячно є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дочки. При цьому судом враховано, що відповідач є чоловіком працездатного віку, працевлаштований, має від іншого шлюбу малолітню дочку, на утримання якої сплачує аліменти, врахований матеріальний стан позивачки.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі належним чином оцінених доказів, відповідають обставинам та матеріалам справи.

Наведені в апеляційних скаргах позивача та відповідача доводи були предметом дослі-дження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обста-винам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відо-бражає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрун-туються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав люди-ни про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, як-що він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм ма-теріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного су-дового рішення. Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги позивача та відповідача підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно роз-міру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг сторін без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за перегляд справи су-дом апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 серпня 2021 року залиши-ти без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в каса-ційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач : Ю.М. Мальований

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська