Провадження № 2/643/1229/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021

28 грудня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Сугачової О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Московського відділу поліції ГУНП у Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Московського ВП ГУНП у Харківській області на свою користь матеріалу шкоду у розмірі 3000грн., моральну шкоду в розмірі 10000грн., а також судові витрати на правову допомогу.

Вимоги позову мотивує тим, що 16.07.2020 ОСОБА_1 зроблено повідомлення до Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області про вчинення щодо нього злочинних дій з боку невідомих йому осіб, які проникли до його житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ., тим самим порушивши його конституційне право на недоторканість житла. Позивач просив органи поліції порушити кримінальне провадження за ст. 162 КК України. Заява з даним повідомленим була зареєстрована в Журналі єдиного обліку №32654 від 16.07.2020, про що позивач отримав листа повідомлення № 159аз/119-67 від 22.07.2020 від Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області. Проте, станом на 18.07.2020 позивач не отримав відомостей про внесення його заяви до ЄРДР, а також відповідного витягу з ЄРДР. Дана бездіяльність з боку відповідача свідчить про порушення положень ст.ст. 60 і 214 КПК України. Як наслідок, позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою від 20.07.2020 та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 задоволено скаргу та зобов`язано внести відомості за заявою позивача від 16.07.2020. Отже, позивач вважає, що відповідач, внаслідок своєї протиправної бездіяльності, порушив вимоги ст.ст. 60 і 214 КПК України, і повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі З000 гри., моральну шкоду у розмірі 10000гри. Такі вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.07. 2020 позивач звернувся до адвокатського бюро «Юрченко та партнери» щодо захисту свого порушеного права як заявника у кримінальному провадженні, внаслідок чого між позивачем та адвокатським бюро «Юрченко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Юрченко В.В. укладено договір про надання правової допомоги № 16 від 20.07.2020. Відтак, адвокат Юрченко В.В., захищаючи права позивача, як заявника у кримінальному провадженні, написав відповідно до ст. 303 КПК України скаргу на невнесення відомостей до ЄРДР у порядку ст. 214 КПК України до Московського районного суду м. Харкова, яку у результаті й подано позивачем 20.07.2020 до відповідного суду. За отримання правової допомоги, а саме за написання та подання скарги, позивач сплатив 3000грн., що підтверджується актом надання послуг та проведення розрахунків № 1 за договором про надання правової допомоги № 16 від 20.07.2020 та виписка про оплату з банку від 04.08.2020. Таким чином, протиправною бездіяльністю відповідача було завдано реальних збитків позивачу у розмірі 3000 грн. Позивач також зазначає, що внаслідок невнесення відповідачем у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України, повідомлення позивача від 16.07.2020 про кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України, останньому завдано моральних втрат, що виявилися: у значних душевних стражданнях з боку позивача, порушило його звичайний життєвий лад та спонукало його до додаткових зусиль щодо відновлення та організації нормального стану своєї життєдіяльності, а також спонукало до захисту порушеного права шляхом звернення щодо надання правової допомоги до адвоката Юрченко В.В. Тобто, враховуючи усе вищенаведене, протиправною бездіяльністю відповідача позивачу задано моральної шкоди у розмірі 10000гри. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи з урахуванням витрат на правову допомогу складає 10000 грн.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку представника відповідача Державної казначейської служби України до суду надійшов відзив, із змісту якого вбачається, що казначейство не погоджується з позовом, виходячи з наступного. Так, представник зазначає, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава бере участь у справі як відповідач через органи державної влади, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Казначейства не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Казначейство не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача. Казначейство відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету. Разом з цим, Казначейство не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав позивача. Також зазначає, що спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Отже, моральна шкоди повинна бути доведена позивачем на загальних підставах. При цьому, доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльності моральної шкоди. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження шляхом подання відповідних скарг до суду не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача та не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1174, 1176 ЦК України. В задоволені вимог позову просить відмовити.

Відповідач Московський відділ поліції ГУНП у Харківській області правом надання відзиву проти позову не скористався.

Ухвалою суду від 29.01.2021 за клопотанням представника Державної казначейської служби України залучено у якості співвідповідача Головне управління національної поліції в Харківської області та документ у електронному вигляді надіслано одержувачу на його електронну адресу.

Від Головного управління національної поліції в Харківської області відзив на позовну заяву до суду не надійшов і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.

Позивач правом надання відповіді на відзив Державної казначейської служби України не скористався.

Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що заява ОСОБА_1 про порушення недоторканості житла за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована до ЖЄО №32654 від 16.07.2020 Московського ВП ГУНП в Харківській області, станом на 22.07.2020 знаходиться на розгляді у ДОП Московського ВП ГУНП в Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкові від 23.07.2020 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Московського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення задоволено та, зокрема, зобов`язано слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області, визначеного у встановленому законом порядку внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 , яка надійшла до Московського ВР ГУНП 16.07.2020 та зареєстрована в ЖЕО №32564 від 16.07.2020.

Такі обставини підтверджено копіями листа-повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області від 22.07.2020, скарги ОСОБА_1 від 20.07.2020 та ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкові від 23.07.2020 (а.с.8-13).

Згідно ч. 1 ст. 1, ч. З ст. 19, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують нрава та свободи громадян, незаконного проведення оперативно -розшукових заходів.

Відповідно до положень ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Положеннями ст. 1176 ЦК України визначено спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду., які характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст. 1176 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходку тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державно у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Отже, саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами в розумінні положень ст.ст. 1173,1174 ЦК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 116, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, що завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльності шкоди.

Позивач посилається на обґрунтування своїх вимог, що реалізував своє процесуальне права на оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження шляхом подання відповідних скарг до суду, оплативши витрати на правничу допомогу для складання та подання скарги.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справ суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, на підтвердження своїх доводів та вимог позову позивачам крім копії скарги та ухвали суду від 23.07.2020 також надано копії договору про надання правової допомоги №16 від 20.07.2020, акту №1 надання послуг та проведення розрахунків за договором про надання правової допомоги №16 від 20.07.2020, меморіального ордеру №ПН1446964 від 04.08.2020 та повноваження адвоката (а.с.14-22).

Доказів про визнання дій відповідачів, як органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, протиправними або незаконними, суду не надано.

Наявність ухвали про зобов`язання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області вчинити певні дії, не є доказом бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального або прийняття неправомірних процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні положень ст.ст. 1174, 1176 ЦК України.

Крім того, звертає на себе увагу, що предметом договору про надання правової допомоги № 16 від 20.07.2020, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Юрченко та партнери» згідно п.1.1 є прийняття адвокатським бюро за дорученням клієнта зобов`язань надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а п.п.2.1., 2.2.1. договору визначено, що адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: представляти у встановленому порядку інтереси клієнта та здійснювати його захист у справі про здійснення клієнтом батьківських прав та обов`язків щодо дітей та утримання аліментів (а.с.14).

Отже, аналізуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази у їх сукупності, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позову до даного відповідачів є недоведеними, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Через відмову у задоволені вимог позову, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачів судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265,274,276 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова