693/352/21
2/693/273/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2021 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в набутті права приватної власності на землю, треті особи: Жашківська міська рада, ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в набутті права приватної власності на землю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що вони є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , згідно договору дарування від 09 січня 2008 року, а також є користувачами земельної ділянки розміром 0,15 га, яка належить Жашківській міській раді Уманського району Черкаської області тамежує з земельною ділянкою ОСОБА_3 .

Згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. «Про приватизацію земельних ділянок» позивачі мають право на приватизацію вищевказаної земельної ділянки, тому на підставі рішення сесії Жашківської міської ради №23-41/VI від 25.10.2012р. вони звернулися до Жашківського районного виробничого відділу ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» із заявою про виготовлення технічної документації для отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для подальшої реєстрації права власності.

Відповідно до вимог п.2.8 Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010р. №376 та зареєстрованої 16.06.2010р. за №391/17686, технічна документація із землеустрою щодо встановлення

меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів) акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі.

Для виготовлення технічної документації та послідуючої реєстрації права власності позивачам необхідно погодити межі з суміжними землекористувачами: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

З ОСОБА_5 було погоджено межі землекористування, а відповідач ОСОБА_3 підписувати акт погодження меж відмовився з тієї причини, що відповідно до технічного паспорта ОСОБА_3 ширина проїзду до городу повинна становити 3м, а фактично є 1.40м.

Земельна ділянка ОСОБА_3 , а саме проїзд до городу, межує з земельною ділянкою ОСОБА_4 , яка на підставі рішення Жашківської міської ради №38-25/V від 23.12.2008р. отримала 01 червня 2009 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №040182.

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки ОСОБА_4 приватизувала свою земельну ділянку по АДРЕСА_2 і згідно листа-відповіді Жашківського відділку КП «Черкаське обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації» від 02.02.2021р. №4 розмір вказаної земельної ділянки станом на 15.12.1997р. складає 2925м2, тобто 0,2925 га.

Проаналізувавши вказані вище документи позивачі дійшли висновку, що третя особа ОСОБА_4 можливо за рахунок проїзду до городу приватизувала більший розмір земельної ділянки ніж мала у користуванні, а саме на 0,005 га.

Позивачами не порушене право відповідача у користуванні земельною ділянкою, натомість він порушує їхні права щодо отримання земельної ділянки у приватну власність.

За вказаних обставин позивачі звернулися до суду з позовною заявою та просили визнати за ними право на отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка перебуває у їхньому користуванні та розташована по АДРЕСА_1 , без погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем відповідачем у справі ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 . Також просили стягнути з ОСОБА_3 на їхню користь судові витрати, а саме: 908 грн. 00 коп. судового збору та 1000 грн. 00 коп. за надання правничої допомоги.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відзив, пояснення чи будь-які заперечення від відповідача не надходили.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, при цьому до суду подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з?явився по невідомих суду причинах, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - Жашківської міської ради Черкаської області - у судове засідання не з`явився, проте до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, на наявними у справі матеріалами.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з?явилася по невідомих суду причинах, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.55 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Обставини справи та докази.

З копії договору дарування від 09 січня 2008 року, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.5).

З виписки з рішення сесії Жашківської міської ради №23-41/VI від 25.10.2012р. вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташованапо АДРЕСА_2 , площею 0,15 га:

-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,10 га;

-для ведення особистого селянського господарства 0,05га (а.с.7).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.01.2021р. ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, розташована по АДРЕСА_2 та призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.18-20).

Згідно листа-відповіді Жашківського відділку КП «Черкаське обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації» від 02.02.2021р. №4 розмір вищевказаної земельної ділянки станом на 15.12.1997р. складає 2925м2, тобто 0,2925 га (а.с.12).

Обгрунтування та висновки.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Нормами статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У відповідності до ч.1 ст.118 Земельного Кодексу України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 ЗК України.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, пунктом 3.12 якої передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез?явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов?язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №681/1039/15-ц, від 20 березня 2019 року у справах №350/67/15-ц та №514/1571/14-ц, від 12 лютого 2020 року в справі №545/1149/17.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що чинне законодавство не обмежує право на приватизацію земельної ділянки у зв?язку з відмовою суміжного землекористувача від підписання акта погодження меж земельних ділянок і така відмова не є перешкодою для завершення позивачами процедури приватизації земельної ділянки, тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачено ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства, практику Верховного Суду, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.14 Конституції України, практикою Верховного Суду, ст.16 ЦК України, ст.ст.3, 78, 79, 81, 106, 118, 122, 186, 1861, 198 ЗК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 15, 19, 76, 141, 258-259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимогОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в набутті права приватної власності на землю, треті особи: Жашківська міська рада, ОСОБА_4 , відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення складено 01.11.2021р.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик