Справа № 314/4768/20
Провадження № 2/314/426/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.01.2021 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

справа № 314/4768/20;

провадження № 2/314/426/2021;

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позовна заява мотивована тим, що сторони раніше проживали разом однією сім`єю та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . З 26.09.2020 року шлюбні відносини між сторонами фактично припиненіта з цього часу не ведуть спільне господарство, оскільки вони проживають окремо. Позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, будь-якого іншого заробітку (доходу), крім соціальних виплат на дитину не має, у зв`язку з чим, змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Заперечень на позов від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Позивач у судове засідання не з`явилася, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази по справі, суд

встановив

сторони раніше проживали разом однією сім`єю та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . З 26.09.2020 року шлюбні відносини між сторонами фактично припиненіта з цього часу не ведуть спільне господарство, оскільки вони проживають окремо. Позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, будь-якого іншого заробітку (доходу), крім соціальних виплат на дитину не має.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача ОСОБА_3 , окрім судового, немає.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5).

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її забезпеченні.

Позивач ОСОБА_3 на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, будь-якого іншого заробітку (доходу), крім соціальних виплат на дитину не має, авідповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на її утримання.

Крім того, судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_3 до суду подано позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Суд, виходячи із необхідності сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), завищеними.

Крім того, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, а тому має об`єктивну можливість сплачувати аліменти, при цьому, позивач у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, немає змоги працювати і утримувати себе, будь яких доказівпро неможливість надання матеріальної допомоги позивачці відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача.

Судові витрати.

Згідно з пунктом 1 частини другоїстатті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст.ст. 13, 76-77, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 16 ЦК України, ст. 75, ст. 80, ст. 84, ст. 182 СК України, суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи з 16.11.2020.

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 26.01.2021.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

26.01.2021