Справа № 215/4150/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Безкоровайної О.Т.

За участю позивача - ОСОБА_1

Представника позивача, адвоката - Радченка О.М.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі №1 в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення,-

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що з 09.07.2011 по 23.11.2017 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 в період якого було придбано домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0697 га., кадастровий номер :07:169:0008, які оформлені на відповідача.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0697 га., кадастровий номер :07:169:0008, поділено вказане майно, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0697 га., кадастровий номер :07:169:0008.

Але, відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу користуватись належними їй майном, а саме змінив вхідні замки на хвіртці та дверях будинку, що перешкоджає їй користуватись домоволодінням та проживати в ньому, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду для захистом своїх прав.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом вселення в зазначений будинок.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, надав відзив в якому вказує на відсутність предмету спору та недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, оскільки він ніколи самовільно не змінював вхідні замки на хвіртці та дверях і жодних перешкод у користуванні спільною частковою власністю не чинив. Крім того, відповідач не згоден із заявленою позивачем сумою понесених нею судових витрат на правничу допомогу, вважає її завищеною.

Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 09.07.2011 по 23.11.2017 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , на підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019, є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0697 га., кадастровий номер :07:169:0008 (а.с.8-11).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали пояснення якими підтвердили факт перешкоджання відповідача ОСОБА_2 у вільному доступі позивачу ОСОБА_1 до домоволодінням АДРЕСА_1 , зокрема надати ключі від домоволодіння для можливості вселення та подальшого там проживання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 в розмірі 1/2 частки згідно рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019.

Згідно із статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не є конкретною часткою майна. Тобто, частка в праві спільної часткової власності та жиле приміщення є окремим об`єктом цивільних прав.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №306/1966/17.

Таким чином, оскільки позивач є власником 1/2 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019, яке набрало законної сили, відповідач чинить їй перешкоди у користуванні частиною житлового будинку і не спростував надані позивачем докази щодо наявності у неї права власності на 1/2 частку будинку, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.1) та 5000 грн. витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги (а.с.20-22), які у зв`язку із задоволенням позовної заяви, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 133, 141, 158, 263-268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., 5000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 5840 грн. 80 коп.

Повне рішення складено 24.12.2021.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 30 днів з дня складання повного рішення апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

СУДДЯ: