Справа №628/4949/21
Провадження №2/628/1476/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Демченко І.М.,

за участю секретаря Романової Н.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Куп`янську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання державного акту про право приватної власності на землю недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсним державного акту серії ХР № 19-00-065935 від 18.11.1997 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,37 га, виданого на ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку з допущеними помилками щодо цільового призначення земельної ділянки, що на даний час позбавляє можливості реалізувати свої спадкові права після смерті батька.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_1 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,37 га за цією ж адресою. Спадщину він прийняв у встановлений законом строк та державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку відмовлено, оскільки земельна ділянка не внесена до державного земельного кадастру, у неї відсутній кадастровий номер, що унеможливлює її ідентифікацію і реєстрацію права власності на неї, крім того, цільове призначення не відповідає фактичному виду її використання.

Ухвалою суду від 13.12.2021 провадження по зазначеній справі відкрито та призначено справу за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

20.12.2021 до суду від Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області надійшла заява за вих. № 03-15/1849 від 15.12.2021 про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

28.12.2021 позивачем та третіми особами до суду подані заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив обставини та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2021, виданого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2253, встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведено спадкову справу № 485/2020. Його спадкоємцем є син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , тобто позивач у справі (а.с.8).

З постанови державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовської С.О. від 23.09.2021 встановлено, що до складу спадкового майна ОСОБА_1 входять 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,37 га, розташована на території Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (а.с.5).

17.09.2021 за р. № 1-2253 ОСОБА_1 , який прийняв спадщину за заявою до нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку за вищевказаною адресою (а.с.5).

У видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,37 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Моначинівської сільської ради, на якій фактично знаходиться житловий будинок, половина якого належала спадкодавцеві та входить до складу спадщини, відмовлено, оскільки земельна ділянка не внесена до державного земельного кадастру, у неї відсутній кадастровий номер, що унеможливлює її ідентифікацію і реєстрацію. Крім цього, цільове призначення земельної ділянки не відповідає фактичному виду її використання, оскільки земельні ділянки під житловими будівлями повинні мати цільове призначення « для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( в межах норм безоплатної приватизації 0,25 га для сільських населених пунктів, решта для ведення особистого селянського господарства (а.с.5).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину.

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у положеннях статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до цих статтей, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у праві власності на будівлю. Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Цей висновок відповідає правовій позиції, висловленій у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , який на праві спільної часткової власності належить позивачу та третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,37 га без кадастрового номеру, зовнішні межі якої зазначені у державному акті на право приватної власності на землю серії ХР19-00-065935 від 18.11.1997 (а.с.10).

З Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР19-00-065935 від 18.11.1997, виданого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що земельна ділянка площею 0,37 га, яка розташована за адресою місцезнаходження вищевказаного житлового будинку, має цільове призначення «для ведення особистого підсобного господарства», з яких 0,06 га зайнято під будівлями (а.с. 10).

Рішенням Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області за № 23 від 22.02.1996 ОСОБА_1 передано у приватну власність присадибну земельну ділянку на території Моначинівської сільської ради площею 0,37 га, отже земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок знаходиться у межах населеного пункту та відноситься до земель житлової забудови, що унеможливлювало її надання для ведення особистого підсобного господарства.

Статтею 21 Земельного кодексу України визначено, що порушення порядку встановлення цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що невідповідність цільового призначення земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок, позбавляє їх можливості реалізувати свої спадкові права в частині переходу права на земельну ділянку, на якій він розміщений, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання державного акту про право приватної власності на землю недійсним задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ХР19-00-065935, виданий 18.11.1997 Моначинівською сільською радою на ім`я ОСОБА_1 , та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1997 № 680, на земельну ділянку площею 0,37 га, розташованої на території Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Роз`яснити сторонам, що на підставі пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий : І.М.Демченко