Справа № 201/1437/21
Провадження № 2/201/1567/2021
УХВАЛА

25 лютого 2021 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись в суду з позовною заявою до Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 лютого 2021 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Батмановій В.В.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху і позивачу запропоновано усунути недоліки протягом трьох днів з дня отримання даної ухвали, які були усунуті вчасно.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі в частині вимог до Держави України в особі Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачі звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Держави України в особі Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної у результаті винесених судових рішень у справі № 160/7738/19.

Конституцією встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом (стст.126, 129).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції судові рішення і відповідно дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов`язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст.129 Конституції і законодавством про судочинство.

Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади. Відповідно до ст.62 Конституції матеріальна й моральна шкода, завдана безпідставним засудженням, відшкодовується державою лише в разі скасування вироку як неправосудного. Проте й у цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Виходячи з положень Конституції України, рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами.

Відповідно до ч. 11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Висновок про неприпустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення статей 1174 та 1 176 ГК України. Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, покладається на державу, а не на суд.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р. № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» вказано, що суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Консультативна рада європейських суддів в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслила, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з розглядом конкретної справи, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування матеріальної чи моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв`язку із вищевикладеним, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Враховуючи вищенаведе, у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Держави України в особі Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду про відшкодування моральної та матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Частиною 2 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулись до суду із вказаною позовною заявою до Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

З позовної заяви вбачається, що зареєстрованим місцем знаходження відповідача Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області є м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1.

Таким чином, з огляду на те, що місце знаходження відповідача у відношенні якого не відмовлено у відкритті провадження не відносяться до Соборного району м. Дніпра, то дана цивільна справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вважаю за можливе передати дану цивільну справу за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за місцем знаходження відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Держави України в особі Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - передати за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Батманова