Справа № 513/272/21
Провадження № 2/513/236/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Манової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі її представника адвоката Михайлова Олега Афанасійовича до Комунального підприємства "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2021 року позивачка ОСОБА_2 в особі її представника адвоката Михайлова О.А. звернулась до суду з позовною заявою до відповідача Комунального підприємства "Саратська центральна лікарня", в якій просить:

визнати незаконним та скасувати наказ № 422 від 23 грудня 2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ";

визнати незаконним та скасувати наказ № 19-к від 11 лютого 2020 року "Про звільнення ОСОБА_2 " та поновити її на посаді завідувача складом Комунального підприємства "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з 24 лютого 2021 року;

стягнути з Комунального підприємства "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 54731,16 гривень з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, моральну шкоду у розмірі 15000 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 01 березня 2016 року наказом № 94-к від 29.02.2016 року вона була прийнята на посаду завідувача складом у Комунальний заклад "Саратська центральна районна лікарня".

Наказом № 422 від 23 грудня 2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦЛ" у зв`язку зі зменшенням обсягу робіт внесено зміни до штатного розпису, а саме скорочено 1,0 посаду завідувача складом.

Наказом № 19-к від 11 лютого 2020 року позивачка звільнена з посади завідувача складом у зв`язку із скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України 23 лютого 2021 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Позивачка стверджує, що з 23.12.2020 року по 23.02.2021 року вакантними були 1,0 штатна одиниця машиніста котельні (кочегара) та 0,5 одиниці вартівника, які не були їй запропоновані. Вважає, що не було зменшення обсягу робіт, що слугувало підставою видачі наказу № 422 від 23.12.2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦЛ", а підстава скорочення є надуманою та не обґрунтованою. На думку позивачки, її звільнення у зв`язку із скороченням штату відбулось через неприязні стосунки з керівництвом КП "Саратська ЦЛ", оскільки 09 жовтня 2020 року вона направила голові Саратської районної державної адміністрації та голові Саратської районної ради скаргу на дії та бездіяльність в.о. головного лікаря КП "Саратська ЦЛ" Сиротенко Н.Г. та головного бухгалтера ОСОБА_3 , після цього на неї здійснювався адміністративний тиск, її робочий кабінет та склади без законних підстав двічі опечатувалися, за один місяць було проведено 4 позапланові інвентаризації.

Позивачка зазначає, що діями керівництва КП "Саратська ЦЛ" їй завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала в зв`язку з непередбачуваним зниженням достатку та незаконними діями керівництва КП "Саратська ЦЛ", що потягли за собою спричинення моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагали додаткових зусиль для організації її життя, внаслідок звільнення змушена витрачати свій час та здоров`я для відновлення справедливості та поновлення своїх прав.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначила, що зменшення обсягу робіт, що слугувало підставою видачі наказу № 422 від 23.12.2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ" не було, оскільки, у 2020 році надходжень товарно-матеріальних цінностей на склади КП "Саратська ЦРЛ" було на 291 656,21 грн. більше, ніж у 2019 році. На її думку, підстава скорочення є надуманою та не обґрунтованою.

Представник відповідача адвокат Манова Інна Миколаївна в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Послалась на те, що у зв`язку з оптимізацією та змінами в організації праці в.о. головного лікаря КП "Саратська ЦРЛ" Сиротенко Н.Г. був виданий наказ № 408 від 04.12.2020 року "Про створення комісії по скороченню штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ". 04.12.2020 року відбулось засідання комісії, на якому вирішено скоротити 18 штатних посад, серед яких одну посаду завідувача складом, яку займала позивачка.

Наказом в.о. головного лікаря КП "Саратська ЦРЛ" Сиротенко Н.Г. № 419 від 14.12.2020 року "Про внесення змін до штатного розпису" було виведено зі штатного розпису деякі посади, у тому числі одна посада завідувача складом.

Наказом в.о. головного лікаря КП "Саратська ЦРЛ" Сиротенко Н.Г. № 422 від 23.12.2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ" з 01.01.2021 року скорочено 1.0 посади завідувача складом. 23.12.2020 року під час оголошення повідомлення про наступне вивільнення та наказу, позивачка відмовилась їх отримати, про що були складені відповідні акти.

Представник відповідача вважає, що оскарження позивачем наказу № 422 від 23.12.2020 року є втручанням у господарську діяльність відповідача, вирішення питання про скорочення чисельності та штату працівників є виключною компетенцією підприємства та складовою права на управління діяльністю підприємством. Тому вимоги позивачки в частині визнання наказу про скорочення чисельності та штату працівників є неналежним способом захисту.

Заходи щодо працевлаштування позивача КП "Саратська центральна районна лікарня" не вживались у зв`язку з тим, що на момент повідомлення позивача про майбутнє звільнення не було вакантних посад, які можна було запропонувати позивачу, існували вакантні посади лише медичних працівників, що потребують відповідної медичної освіти, яка у позивачки відсутня.

Згідно штатного розпису на 2020 рік перебувало 4,25 штатних одиниць вартівника, які займають чотири працівника. У січні місяці 2021 року було добавлено у штатний розпис 0,25 штатної одиниці вартівника, яка розділена між 4 працівниками. Це зроблено з метою дотримання норм тривалості робочого часу, з урахуванням режиму роботи вартівників у будні, вихідні та святкові дні з 8.00 до 8.00 (тобто 24 год.), який був встановлений відповідно до наказу № 143 від 22.06.2020 року.

Згідно штатних розписів на 2020 рік та на 2021 рік в наявності 5 штатних одиниць - машиніст котельні, які займають чотири працівника згідно наказу № 258-к від 19.10.2020 року ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) і наказу № 275-к від 27.10 2020 року ( ОСОБА_7 ), які були прийняті на сезонну роботу, на період опалювального сезону 2020-2021 років з жовтня місяця 2020 року по квітень місяць 2021 року. 1 штатна одиниця "машиніст котельні" розділена між цими 4 працівниками, встановлено сумісництво до 0,25 ставки машиніста котельної кожному

( розчергування змін).

Крім того, для призначення на посаду "машиніста котельні" на початок опалювального сезону, особа повинна пройти відповідне навчання та інструктаж з техніки безпеки на право обслуговування котлів, приладів безпеки та іншого допоміжного обладнання, якого у позивачки немає. Діючі працівники на посаді "машиніст котельні" працюють не один рік, мають відповідні знання, досвід роботи, пройли інструктажі.

На час працевлаштування до КП "Саратська ЦРЛ" позивачка вже перебувала у статусі пенсіонера та отримувала пенсію. На час звільнення позивачки з роботи 23.02.2021 року вона також досягла пенсійного віку.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона була членом комісії по скороченню штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ" та була присутня на її засіданні, на якому вирішено з метою оптимізації скоротити штатні посади, зокрема, посади лікарів та медичних сестер, а також посаду завідувача складом, яку займала позивачка. Звільнення позивачки відбулось унаслідок скорочення посади завідувача складом. Свідку невідомо про упереджене ставлення до позивачки з боку керівництва лікарні. Свідок була у складі комісії, коли 23 грудня 2020 року позивачці оголосили письмове повідомлення про заплановане вивільнення, яким її попередили про наступне звільнення з посади завідувача складом на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 23.02.2021 року. Позивачка відмовилась отримати письмове повідомлення, про що був складений акт 23.12.2020 року. Свідок була присутня, коли позивачку ознайомили з наказом про заплановане звільнення, але остання відмовилась від підпису, про що був складений акт.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працювала головним бухгалтером КП "Саратська ЦРЛ", була у складі комісії по скороченню штату та чисельності працівників, на засіданні якої була заслухана інформація та вирішено скоротити штатні посади, у тому числі і посаду завідувача складом. Основною причиною скорочення стало недостатнє фінансування лікарні. Фонд заробітної плати лікарні формує Національна служба здоров`я України, яка перераховує грошові кошти за надані населенню медичні послуги. Відносини у свідка з позивачкою були суто робочими, неприязних стосунків не було.

Вислухавши представника позивачки ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Статуту Комунальне підприємство "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Підприємство створене за рішенням Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Комунального закладу "Саратська центральна районна лікарня". За положеннями п.4.1 Статуту підприємство є юридичною особою публічного права.

Пунктом 4.8 Статуту визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність і затверджує штатний розпис за погодженням з Саратським селищним головою (т. 1 а.с. 96-107).

1 березня 2016 року наказом № 94-к від 29.02.2016 року ОСОБА_2 прийнята на посаду завідувача складом КЗ "Саратська центральна районна лікарня", що підтверджується записом у трудовій книжці (т. 1 а.с. 15).

Рішенням Саратської районної ради Одеської області № 517-УІІ від 30.05.2019 року Комунальний заклад "Саратська центральна районна лікарня" перетворено в Комунальне підприємство "Саратська центральна районна лікарня Саратської районної ради Одеської області". Рішенням Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 58-VIII від 30.12.2020 року було змінено назву Комунального підприємства "Саратська центральна районна лікарня Саратської районної ради Одеської області" на Комунальне підприємство "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (т.1 а.с.15, 15 зворот).

У зв`язку з оптимізацією та змінами в організації праці в.о. головного лікаря КП "Саратська ЦРЛ" Сиротенко Н.Г. був виданий наказ № 408 від 04.12.2020 року "Про створення комісії по скороченню штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ", до складу якої увійшло 7 чоловік, в тому числі ОСОБА_3 - головний бухгалтер та ОСОБА_8 - начальник відділу кадрів (т.1 а.с.113). Як вбачається з протоколу від 04.12.2020 року засідання комісії, було вирішено скоротити 18 штатних посад, у тому числі одну посаду завідувача складом, яку займала позивачка (т. 1 а.с.114).

14 грудня 2020 року Комунальним підприємством "Саратська ЦРЛ" було видано наказ № 419 "Про внесення змін до штатного розпису", відповідно до якого у зв`язку зі змінами в організації праці та проведенням скорочення штату та чисельності працівників вирішено внести зміни до штатного розпису у відповідності до Національного класифікатора України "Класифікатор професій ДК 003:2010". Вивести зі штатного розпису наступні посади: 1,0 посади лікаря-педіатра районного, 0,5 посади лікаря-онколога поліклініки, 1,5 посади лікаря-фтизіатра поліклініки, 0,5 посади сестри медичної поліклініки, 1,0 посади завідувача складом, 1,0 посади лікаря-невропатолога неврологічного відділення, 1,0 посади лікаря з фізичної реабілітації медицини неврологічного відділення, 1,0 посади старшої медичної сестри неврологічного відділення, 4,0 посади сестри медичної стаціонару неврологічного відділення, 4,5 посади молодшої медичної сестри неврологічного відділення, 2,75 посади медсестри з фізіотерапії, 1,5 посади медсестри з масажу, 0,75 посади інструктора з ФЛ, 1,5 посади молодшої медичної сестри фізіотерапевтичного відділення. У зв`язку зі скороченням штату вивести зі штатного розпису наступні підрозділи: Неврологічне відділення, Фізіотерапевтичне відділення. Ввести до штатного розпису наступні посади: 0,25 посади вартівника, 0,5 посади сестри медичної з дієтичного харчування, 0,75 посади сестри медичної з фізіотерапії поліклініки, 0,75 посади сестри медичної з масажу поліклініки, 1,5 посади молодшої медичної сестри поліклініки, 0,75 посади лікаря-стоматолога (т. 1 а.с.119).

23 грудня 2020 року КП "Саратська ЦРЛ" видано наказ № 422 "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська центральна районна лікарня" в якому зазначено, що у зв`язку зі зменшенням обсягу робіт необхідно внести зміни до штатного розпису, а саме, скоротити 1,0 посади завідувача складом. (т. 1 а.с.118).

23 грудня 2020 року було складене письмове повідомлення про заплановане вивільнення, яким ОСОБА_2 попередили про наступне звільнення з посади завідувача складом на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 23.02.2021 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (т. 1 а.с.112).

Акт від 23 грудня 2020 року, який складений комісією, підтверджує, що завідувачку складом ОСОБА_2 було ознайомлено з наказом № 422 від 23 грудня 2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська центральна районна лікарня" та з повідомленням про заплановане вивільнення. Наказ та повідомлення зачитано вголос. ОСОБА_2 відмовилась від підпису (т. 1 а.с.117).

11 лютого 2021 року наказом в.о. директора КП "Саратська ЦЛ" Сиротенко Н.Г. № 19-к звільнено ОСОБА_2 , завідувачку складом, у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗПП України з 23.02.2021 року. Бухгалтерії провести повний розрахунок та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати. ОСОБА_2 ознайомлена з зазначеним наказом, про що свідчить особистий підпис, а також зазначила, що не згодна з ним та буде оскаржувати (т. 1 а.с.17).

Вказані відомості внесені до трудової книжки ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 15 зворот).

Згідно штатного розпису від 01.04.2020 року в Комунальному підприємстві "Саратська центральна районна лікарня Саратської районної ради Одеської області" було 328 штатних одиниць з фондом заробітної плати 16798000,00 гривень. У тому числі, завідувач складом 1,0 посада, вартівник 4,25 штатних одиниць, машиніст котельні (кочегар) 5,00 штатних одиниць (т.1 а.с. 18-30).

Як вбачається зі штатного розпису на 2021 рік Комунального підприємства "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, погодженого з головою Саратської селищної ради Райчевою В.Д. 04.01.2021 року, затверджено штат у кількості 284,75 штатних одиниць з фондом заробітної плати 26942000,00 гривень. Посада завідувача складом у штатному розписі відсутня. Наявні 4,50 штатних одиниць вартівника та 5,00 штатних одиниць машиніста котельні (кочегар). Порівняно із штатним розписом на 2020 рік загальна кількість штатних одиниць зменшена (т. 1 а.с.44-56)

Таким чином, в КП "Саратська ЦЛ" відбулися зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності та штату працівників.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1статті 40КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, скорочення чисельності або штату працівників.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

У постанові Верховного Суду від 7 серпня 2019 р. у справі №367/3870/16 ц висловлена аналогічна позиція: "При вирішенні трудового спору щодо поновлення на роботі працівника, звільненого у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання відповідачем порядку вивільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва і праці та наступного скорочення штату працівників, оскільки вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу)".

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 15-52гс20).

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування наказу № 422 від 23 грудня 2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ" належить відмовити у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх прав.

Судом встановлено, що звільненню ОСОБА_2 передували зміни в організації виробництва і праці, що полягали у скороченні штату і чисельності працівників в КП "Саратська ЦРЛ". Дані обставини підтверджено наказом № 408 від 04.12.2020 року "Про створення комісії по скороченню штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ", протоколом засідання комісії по скороченню чисельності та штату працівників від 04.12.2020 року, показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , наказом № 419 від 14.12.2020 року "Про внесення змін до штатного розпису", наказом № 422 від 23.12.2020 року "Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності працівників КП "Саратська ЦРЛ", дослідженими судом штатними розписами відповідача на 2020 рік та 2021рік.

Таким чином, зміни в організації виробництва і праці мали місце, штат і чисельність працівників визначено уповноваженим органом, відтак, підстави для розірвання трудового договору по пункту 1 статті 40 КЗпП України були наявні, питання доцільності скорочення чисельності чи штату працівників не є повноваженнями суду.

Довідка голови профспілки КП "Саратська ЦРЛ" за № 4 від 02.04.2021 року підтверджує, що ОСОБА_2 не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві (а.с.124), позивачка дану обставину не оспорює, тому у відповідності до ст.43-1 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Відповідно до положень частини 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

За положеннями пункту 13 частини 1 цього ж Закону особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку.

Неможливість при звільненні перевести ОСОБА_2 , за її згодою, на іншу роботу жодними доказами не спростована. Скорочення було значним, наявність вакантних робочих місць (посад), які можливо було запропонувати позивачці, судом не встановлена. Крім того, у процесі працевлаштування осіб, що підлягають звільненню у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, при переведенні працівників, що підлягають звільненню, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про переваги на залишення на роботі, встановлені статтею 42 КЗпП України (переважне право на залишення на роботі не тотожне праву на працевлаштування на нову посаду). Посилання позивачки на те, що в КП "Саратська ЦЛ" з 23.12.2020 року по 23.02.2021 року вакантними були 1,0 штатна одиниця машиніста котельні (кочегара) та 0,5 одиниці вартівника, які не були їй запропоновані, не знайшли підтвердження. Суд також вважає безпідставними посилання позивачки на те, що її звільнення відбулось через неприязні стосунки з керівництвом КП "Саратська ЦЛ", оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Таким чином, при звільненні ОСОБА_2 порушень частини 2 статті 40 КЗпП України допущено не було.

Відповідно до частин 1, 3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації; при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно (ч.3).

ОСОБА_2 була попереджена про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема, про скорочення штату, які вступлять в дію з 23.02.2021 року, та про можливе майбутнє звільнення, про що свідчить акт про оголошення їй наказу № 422 від. 23.12.2020 року та повідомленні від 23.12.2020 року № 118 (т. 1 а.с. 112). Отже, строк з часу попередження до звільнення два місяці.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що звільнення ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України проведено обґрунтовано та на законних підставах.

З огляду на те, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від первісних позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів і поновлення на роботі, суд приходить до висновку про відмову з цих підстав у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями частин 1- 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПП України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, то відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 2-15, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_2 в особі її представника адвоката Михайлова Олега Афанасійовича до Комунального підприємства "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 28 грудня 2021 року.

Позивачка: ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представники позивачки: адвокат Михайлов Олег Афанасійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 003027, видане Радою адвокатів Одеської області 21.06.2017 року, місце роботи: 68400, м. Арциз Одеської області, вул. Соборна, буд.46а (будівля КП "Агрострой");

ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Комунальне підприємство "Саратська центральна лікарня" Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: вул. Соборна, 7, смт. Сарата, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68200, .

Представник відповідача: адвокат Манова Інна Миколаївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОД № 003515 від 21 листопада 2018 року, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування: 68200, вул. Чкалова, 15, смт. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області.

Суддя А. І. Бучацька