Ухвала

Іменем України

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 766/9646/16-ц

провадження № 61-11355ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 14 липня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування рішення про закриття банківських рахунків, покладення зобов`язань та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування рішення про закриття банківських рахунків, покладення зобов`язань та відшкодування моральної шкоди, уточнивши заявлені вимоги, просив суд переглянути за нововиявленими обставинами ухвалену у наведеній справі 12 липня 2018 року постанову Апеляційного суду Херсонської області, скасувати відповідне судове рішення та ухвалите нове про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Заява обґрунтована тим, що12 липня 2018 року Апеляційним судом Херсонської області рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні його позовної вимоги про поновлення закритих за ініціативою відповідача рахунків скасовано, зазначену позовну вимогу задоволено, зобов`язано ПАТ «Державний ощадний банк України» поновити у філії банку Херсонському обласному управлінні рахунки на його ім`я на суму 0,10 гривень, 1,20 гривні, 3,84 гривні, 0,55 гривні, 0,55 гривні, 1,69 гривні, 0,44 гривні, 0,43 гривні, 0,43 гривні, 0,43 гривні, які 11 листопада 2013 року були закриті за ініціативою банку. В решті рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року залишено без змін. На час звернення до суду із заявою вказане рішення суду не виконано, а у зв`язку з тим, що поновити вказані в рішенні суду рахунки технічно неможливо, загальну суму списаних коштів із вказаних рахунків у розмірі 09,66 грн перераховано на один рахунок, про що АТ «Ощадбанк» його повідомило листом від 17 липня 2019 року.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 14 липня 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що обставини, які ОСОБА_1 вважає нововиявленими, не містять доказів і не є нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 29 липня 2020 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 14 липня 2020 року, у якій просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року, від 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 11 серпня 2020 року указані недоліки було усунуто.

У січні 2021 року на виконання ухвали Верховного Суду від 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав уточнену касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п`ята статті 423 ЦПК України).

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Правомірність дій відповідача при виконанні судового рішення, а також правомірність рішень державного виконавця у виконавчому провадженні щодо примусового виконання судового рішення виходять за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, а тому не можуть оцінюватися судом апеляційної інстанції при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 14 липня 2020 рокуза заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування рішення про закриття банківських рахунків, покладення зобов`язань та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов