Справа № 727/8752/21
Провадження № 2/727/2587/21
УХВАЛА

10 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

Одночасно з поданням заяви, 09.09.2021 року заявником було подано до суду заяву про забезпечення позову. У поданій заяві посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 . На даний час шлюбні відносини між ними припинені. Вказував на те, що він передав відповідачці кошти у розмірі 34000 доларів США за умовою повернути йому його частку в розмірі 11/100 в будинку, що по АДРЕСА_1 , що підтверджує розпискою. На всі його пропозиції щодо нотаріального оформлення відчуження вказаної частки, ОСОБА_3 ухилилася.

Позовними вимогами по справі є: стягнення з ОСОБА_3 на його користь кошти в сумі 906100 гривень як безпідставно одержані за нікчемним правочином.

У поданій заяві ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту: 1) на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 58,39 кв.м. та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ; 2) на 11/100 частин житлового будинку з належними до них допоміжних приміщень за адресою АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_3 .. Також просив заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомості.

Дослідивши подану до подання позовної заяви, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно розяснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд зауважує, що позивачем у поданій до суду заяві не було зазначено, з посиланням на докази обставин, відомостей щодо вартості об`єктів нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,39 кв.м. та 11/100 частин житлового будинку з належними до них допоміжних приміщень за адресою АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити чи є співвмірними заходи забезпечення позову стосовно двох об`єктів нерухомості заявленими позивачем вимогами.

У зв`язку з зазначеним суд виходить із обставин, викладених позивачем у позовній заяві, а саме, що ним було передано відповідачці кошти у розмірі 34000 доларів США за умовою повернути йому його частку в розмірі 11/100 в квартирі АДРЕСА_3 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем майна та вважає за необхідне частково забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії направлені на відчуження 11/100 частин житлового будинку з належними до них допоміжних приміщень за адресою АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_3 .

Застосування саме такого заходу забезпечення позову належним чином запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.Крім цього, даний вид забезпечення позову, на думку суду, є співмірним заявленим позовним вимогам.

У частині вимог про накладення арешту на майно суд відмовляє, виходячи з роз`яснень, наведених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до яких вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зокрема, суд враховує положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод, які гарантують принцип непорушності права власності.Тому, суд вважає, що накладення арешту на майно є порушенням права власника мирно володіти своїм майном, доки право власності не спростовано в належному порядку, він має право, володіти та користуватись своїм майном та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

Накладення судом заборони відчуження майна, що перебуває у власності ОСОБА_4 , в повній мірі може забезпечити виконання рішення суду та не призведе до порушення прав та інтересів інших осіб.

Отже, застосування таких заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на 11/100 частин житлового будинку з належними до них допоміжних приміщень за адресою АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, Центру надання адміністративних послуг в м. Чернівцях - для виконання, а учасникам справи - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Одовічен Я.В.