Дата документу 03.12.2021
Справа № 334/1104/20
Провадження № 2/334/474/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

за участю секретаря Мазаєвої Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх матір`ю ОСОБА_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує, що сторони з 14.02.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент звернення з позовом до суду шлюбно-сімейні відносини між сторонами остаточно припинені, однією сім`єю не проживають, не ведуть спільного господарства, проживають окремо.

Після припинення шлюбно-сімейних відносин ОСОБА_2 забрав до себе малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сьогоднішній день малолітній син ОСОБА_3 проживає разом зі ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 фактично ізолював дитину від позивачки, не дозволяє їй спілкуватися із сином, брати участь у його вихованні, налаштовує сина проти неї.

Між позивачкою та ОСОБА_2 існує спір з приводу визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з приводу визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти позивачки у відповідності до положень абз. 1 ч. 2 ст. 6 СК України є малолітніми дітьми, а тому за приписами принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., яка має пріоритет над національним законодавством України, можуть бути розлучені зі мною, їх матір`ю, лише за наявності виняткових обставин, які у даному випадку відсутні.

Позивачка з 13.05.2016 офіційно працевлаштована у ТОВ «С.К.Ю.МАРКЕТИНГ» на посаді мерчендайзера. Зареєстрована та постійно проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано за батьками позивачки. Разом з нею у зазначеній квартирі зареєстровані та проживають її малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Жодних шкідливих звичок не має, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає.

Зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 є наркозалежним, у зв`язку з чим він перебуває на обліку в КУ «Обласний клінічний наркодиспансер» ЗОР. Він неодноразово вчиняв щодо неї та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , різноманітні протиправні дії, у зв`язку з чим вона зверталася до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області із заявами про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ці дії.

У зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 домашнього насильства щодо позивачки і її малолітніх дітей вона зверталася до Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачкою повністю відповідатиме інтересам дітей, позитивно позначиться на їх фізичному, духовному та моральному розвитку.

З наведених підстав просить визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, вважає пред`явлені вимоги необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Фактично шлюбні відносини з позивачкою були припинені в липні 2019 року. Малолітній ОСОБА_4 на цей час проживає з позивачкою і відповідач не заявляє вимог щодо проживання дитини з відповідачем.

Щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначає, що позивачка замовчує певні обставини і факти та намагається ввести суд в оману. У зв`язку з наявністю спору відповідачем було подано заяву до комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визначення місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним. 13.01.2020 головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району було винесено Розпорядження №4р, згідно якого було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 .

На цей час дитина проживає з відповідачем та його батьками в квартирі із сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання та виховання дитини, у сина ОСОБА_3 є умови для нормального розвитку і відпочинку.

Позивачка була присутня на засіданнях комісії, надавала пояснення та документи і як слід була повідомлена про Розпорядження №4р від 13.01.2020, однак у встановлений законом строк не звернулася за захистом своїх прав або інтересів суду.

Позивачка не надає суду жодних належних доказів на підтвердження вчинення з боку відповідача домашнього насильства по відношенню до неї та малолітніх дітей.

Також Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 22.01.2020 року № 22р, встановлено певний порядок участі позивачки ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 .

Після спілкування позивачки з сином ОСОБА_3 . ОСОБА_1 повернула сина з тілесними ушкодженнями, з приводу чого він звернувся з заявою до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яке на цей час проводить досудове слідство.

Крім того, вважає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження неналежного забезпечення інтересів малолітнього ОСОБА_3 з боку батька ОСОБА_2 , які могли бути підставою для перегляду в судовому порядку Розпорядження № 4 р від 13.01.2020, винесеного головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, згідно якого визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , 1993 року народження.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

При цьому, під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Незважаючи на принцип 6 Декларації прав дитини, яким передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю лише за виняткових обставин, суд при прийнятті рішення повинен надавати перевагу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року та керуватися цією нормою, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району, змінилися (погіршилися) умови проживання дитини, або з`явилися обставини або підстави для перегляду вказаного розпорядження, позивачка не надала.

В судовому засіданні позивачка, її представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Позивачка пояснила, що восени 2019 року після виходу з лікарні вона повернулась до помешкання, де проживала зі ОСОБА_2 , але в квартиру її не пустили. Малолітній син ОСОБА_3 проживав з батьком на цей час, і батько його не віддав. З боку ОСОБА_2 чиняться постійні перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином. Певний час вона не мала можливості піклуватися про свого сина ОСОБА_3 , оскільки була вагітною і тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні у перинатальному центрі, однак наразі вона має постійне місце проживання, вдома створені всі умови для проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 разом з нею та її старшим сином від першого шлюбу.

Відповідач, його представник проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що позивачка не проявляє належної уваги вихованню, розвитку дітей, не вважає за потрібне піклуватися про їх здоров`я. У лютому 2020 року син, перебуваючи у матері, отримав тілесні ушкодження, однак вона навіть звернулась до лікарів. Вважає, що ці травми дитині спричинила саме позивачка. Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав з ним та з його батьками, для нього це звичне середовище, і якщо його зараз передати матері, це призведе до психологічної травми. Враховуючи, що малолітній син ОСОБА_10 з народження проживає з матір`ю, відповідач вважає що в найкращих інтересах дитини він дійсно має проживати з матір`ю.

Представники третіх осіб надіслали до суду висновки щодо вирішення спору про визначення місця проживання дітей, просили розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 14.02.2018 Дніпровським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №34.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2021 (справа №334/509/21) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , виданим Дніпровським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 25.07.2018, та свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , виданим Дніпровським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.02.2020.

Згідно пояснень сторін, фактично шлюбні відносини були припинені між ними влітку 2019 року, з того часу вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. На той час позивачка була вагітна. Позивачка залишила місце їх спільного проживання, малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з батьком ОСОБА_2 і його батьками, з того часу постійно проживає разом з ними. Син ОСОБА_4 після народження проживає разом з матір`ю.

Свідок ОСОБА_11 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , суду пояснила, що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 спілкуватись з сином ОСОБА_3 . Так, у листопаді 2019 року вона разом з ОСОБА_1 приходила на засідання комісії з питань захисту прав дитини, ОСОБА_2 не з`явився. Вона хотіла зустрітись з сином, але ОСОБА_2 на дзвінки не відповідав. Поліції повідомив, що на роботі, а син знаходиться з бабусею. Остання їм двері також не відкрила, тому вони не змогли поспілкуватися з дитиною. Як часто ОСОБА_2 не давав матері зустрітися з дитиною, не знає, але їй відомо, що вони не можуть домовитися про це. Вдома у ОСОБА_1 створені належні умови для проживання дитини, вона виконує рішення суду та сплачує аліменти на утримання сина.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 три роки, була свідком, як у листопаді 2019 року відповідач перешкоджав позивачці побачитися з сином. У грудні 2019 року позивачка зустрілась з сином ОСОБА_3 , вони гуляли на вулиці, відвідували кафе разом, але ОСОБА_2 весь час заважав їм спілкуватися, хватав дитину, вчинив скандал, прийшлось викликати поліцію. Вдома у ОСОБА_1 створені належні умови для двох її інших синів, які проживають разом з нею, так і для проживання сина ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_13 , яка є подругою позивачки, суду пояснила, що в серпні 2019 року сторони у справі припинили шлюбні стосунки, ОСОБА_1 почала проживати за іншою адресою, вона в цей час була вагітна, а син ОСОБА_3 залишився з батьком. ОСОБА_2 не давав позивачці бачитись з дитиною. Зараз позивачка і її двоє синів ОСОБА_14 і ОСОБА_10 проживають разом у квартирі батьків позивачки. Позивачка має дохід, піклується про своїх дітей, в квартирі є все необхідне для проживання дітей.

Свідок ОСОБА_2 , мати позивача, пояснила суду, що її син і ОСОБА_1 проживали разом, 19.09.2019 позивачка покинула їх квартиру, а син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився разом з батьком. Її син працює і навчається, піклується про свого сина і забезпечує його усім необхідним. Вона з чоловіком переїхали до сина ОСОБА_2 , щоб допомагати у всьому. ОСОБА_1 безвідповідально ставиться до дітей, з 2020 року не спілкувалась з сином ОСОБА_3 , не знає нічого про потреби дитини та її особливості. Одного разу вона брала ОСОБА_3 до себе, однак дитину забрали від матері з тілесними ушкодженнями, які вона намагалася приховати. Вважає, що наразі визначення місця проживання сина з матір`ю не відповідатиме інтересам дитини.

Свідок ОСОБА_15 , суду пояснив, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 влітку 2019 року погіршились стосунки, вона пішла з дому, а сина ОСОБА_3 залишила у них. Між позивачкою і сином ОСОБА_3 не підтримувались стосунки. Компетентні органи визначили місце проживання дитини з батьком обґрунтовано. Позивачка не змогла налагодити спілкування з дитиною.

Свідок ОСОБА_16 , бабуся відповідача, суду пояснила, що вона і батьки відповідача проживали разом, її онук ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_1 поселились у її квартирі, що по АДРЕСА_3 . Після народження ОСОБА_3 його часто привозили до них, потім почали залишати його, з чотирьох місяців дитина вже майже постійно проживала разом з ними. Позивачка залишала дітей одних без нагляду, а сама пішла з дому. У серпні 2019 року її онук ОСОБА_2 і ОСОБА_1 припинили спільно проживати. Малолітній ОСОБА_3 залишився з батьком, він не забирав і не ховав сина від ОСОБА_1 , у матері не було можливості та умов для того, щоб її діти проживали разом з нею. Вона і старшого сина залишала у них. ОСОБА_2 надавав можливість матері спілкуватись з сином у грудні 2019 року, востаннє просила надати можливість поспілкуватись з сином у січні-лютому 2020 року. Після того, як сина забрали від неї з тілесними ушкодженнями, вона фактично з дитиною не спілкувалась. Весь цей час мати сина не відвідувала, не виявляла про нього піклування. Крім того, малолітній ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує особливої уваги і наразі мати не зможе забезпечити його усім необхідним.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано за батьками позивачки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . Разом з позивачкою у зазначеній квартирі зареєстровані та проживають її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом №31 від 17.01.2006 р. про право власності на житло квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, витягом № 9870344 від 17.02.2006 р. про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-2614-15898 від 14.11.2019 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 , № 04-2614-15897 від 14.11.2019 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_5 , № 04-21/4-154 від 13.02.2020 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується даними паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданим Ленінськім РВ УМВС України в Запорізькій області. Встановлено, що фактично ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

Між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, в тому числі щодо участі у спілкуванні та вихованні дітей, що вбачається із заяв та пояснень позивачки до компетентних органів. Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області неодноразово проводились перевірки за зверненнями позивачки з приводу перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями відповідних матеріалів, наданих позивачкою.

Так, у квітні 2019 року ОСОБА_1 зверталась до поліції з приводу того, що її чоловік не повернувся додому, телефон вимкнений, після того як він прийшов додому, попросила припинити перевірку за її заявою як поданою передчасно.

24.09.2019 ОСОБА_1 повідомила, що чоловік вигнав її з дому, забрав спільну дитину, не дозволяє бачитись з нею. Просила органи поліції вплинути на чоловіка, щоб він надавав можливість зустрічатись з сином. В ході перевірки був опитаний ОСОБА_2 , який пояснив, що не заперечує проти спілкування матері з сином, однак заперечує проти проживання сина у батьків дружини. Заявниці було рекомендовано звернутись до компетентних органів та/або суду для вирішення питання участі в вихованні та спілкуванні з дитиною.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 зверталась до поліції з приводу того, що вона знаходиться у лікарні, а чоловік відмовляється привести до неї малолітнього сина ОСОБА_3 , 2018 року народження, просила вплинути на чоловіка та притягнути його до кримінальної відповідальності. Перевірка за заявою була припинена у зв`язку з наявністю цивільно-правових відносин.

20.12.2019 ОСОБА_1 зверталась до поліції з приводу того, що у неї виник конфлікт зі свекрухою, яка не дала побачитись з малолітнім сином. Просила притягнути її до кримінальної відповідальності. Перевірка за заявою була припинена у зв`язку з наявністю цивільно-правових відносин.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 зверталась до Центру соціальної підтримки сімей «Затишна домівка» щодо здійснення відносно неї психологічного насильства з боку чоловіка, який виганяє її з дому з дітьми, при цьому, вона у зв`язку з вагітністю перебуває у лікарні.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №558 і №2736 вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась у КЗ «Обласний перинатальний центр» ЗОР з 25.09.2019 по 30.09.2019 та з 01.10.2019 по 15.11.2019.

За повідомленням районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, у жовтні 2019 року від ОСОБА_2 надійшло звернення щодо домашнього насильства над малолітнім ОСОБА_5 , 2012 року народження, з боку матері дитини та її батьків. Під час з`ясування обставин справи та виходу в родину, домашнє насильство над дитиною не було підтверджено.

Від ОСОБА_2 неодноразово надходили заяви щодо обстеження умов проживання ОСОБА_1 , домашнього насильства, які не знаходили свого підтвердження. На кожне звернення ОСОБА_2 до родини ОСОБА_19 приходили різні соціальні партнери, після приходу яких значно погіршувався психологічний стан ОСОБА_1 , зважаючи, що вона перебувала на останніх місяцях вагітності.

02.12.2019 ОСОБА_2 звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із заявою про визначення з ним місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , який фактично мешкав з батьком.

Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 13.01.2020 № 4р визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2018 року народження, разом з батьком ОСОБА_2 .

Вказане рішення мотивоване тим, що за підсумками здійснення обстеження умов проживання батька та матері дитини встановлено, що за місцем проживання як матері так і батька дитини створені всі необхідні умови для життя і розвитку дитини. ОСОБА_2 має постійне місце роботи, на обліку в КУ «Запорізький обласний наркологічний диспансер» не перебуває. Згідно висновку Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, потреби дитини ОСОБА_2 задовольняються належним чином, батько виконує батьківські обов`язки в повному обсязі. В помешканні ОСОБА_1 створені належні умови для проживання та виховання малолітнього ОСОБА_3 . З серпня 2019 року малолітній ОСОБА_3 проживає в родині батька. На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини кожен з батьків висловив бажання, щоб дитина проживала саме з ним.

З метою дотримання прав та інтересів малолітнього ОСОБА_3 , враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_20 , зобов`язано останнього не чинити перешкоди матері у вільному спілкуванні з сином, попереджено батьків про відповідальність, встановлену діючим законодавством, за невиконання батьківських обов`язків по дотриманню прав та інтересів малолітнього ОСОБА_3 .

Згідно витягу з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 09.01.2020, крім іншого, з пояснень батьків комісією було встановлено, що мати 31.12.2019 намагалась силоміць забрати дитину до себе, спровокувала конфлікт, дитина була налякана.

Після визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком, ОСОБА_1 звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із заявою про визначення графіку її побачень із сином ОСОБА_3 .

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 23.01.2020 №22р визначено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 : перша, третя субота та неділя місяця з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі, щочетверга з 10-00 год. до 18-00 год. ОСОБА_21 зобов`язано не чинити перешкод ОСОБА_1 в реалізації її прав на особисте спілкування з дитиною, ОСОБА_1 зобов`язано дотримуватись встановленого порядку з урахуванням прав та інтересів дитини.

На виконання Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 23.01.2020 №22р відповідач вранці 15.02.2020 відвіз сина ОСОБА_3 до матері, у неділю 16.02.2020 вечором приїхав за сином і побачив, що дитина травмована, роздратована. ОСОБА_1 йому пояснила, що дитина впала і травмувалась, до лікарні не звертались, медична допомога дитині не надавалась.

Вказані обставини не заперечувались позивачкою.

17.02.2020 було проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_3 , 2018 року народження. Згідно висновку спеціаліста №52/с виявлені у дитини садна в ділянці 7-го ребра по правій задньо-паховій лінії, синець з набряком м`яких тканин в потиличній ділянці праворуч, синець в лівій тім`яній ділянці, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів. Давність утворення яких в межах однієї доби на момент огляду.

За даним фактом за заявою ОСОБА_2 внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України за №0000850. Досудове розслідування триває.

Доказів умисного спричинення ОСОБА_1 дитині зазначених тілесних ушкоджень, вчинення нею відносно дитини фізичного насильства, відповідачем не надано.

Згідно доводів позову, після зазначеного вище ОСОБА_2 почав перешкоджати ОСОБА_1 в спілкуванні з малолітнім сином, зустрічі були лише в присутності батька та короткотривалі, що стало причиною звернення матері до суду.

З огляду на взаємовідносини між позивачкою та відповідачем, наявність розбіжностей у питаннях піклування та виховання дітей, позивачка вважає що вирішенню судом підлягає також вимога про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч.1ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування, від 11.03.2021 щодо вирішення спору, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю.

Визнання відповідачем вимог позову про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, не свідчить про відсутність предмету спору між сторонами з цього питання.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, обґрунтованого висновку відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При вирішенні спору щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_22 суд враховує висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого за підсумками засідань, враховуючи наявні документи по справі та факт тривалого проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком, комісія дійшла висновку, що різка зміна звичного для дитини оточення може призвести до психологічної травми дитини і на даний час комісія вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина тривалий час проживає з батьком, він займається її вихованням та утриманням, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком.

При цьому встановлено, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2020 (справа №334/4477/20) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2020 (справа №334/960/20) зі ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі від 22.02.2021 №56758. ОСОБА_1 у період з 25.02.2020 по 31.01.2021 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 на утримання сина. Згідно з розрахунком заборгованості Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі від 01.04.2021, заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по сплаті аліментів на сина ОСОБА_4 станом на 01.04.2021 складає 33051,53 гривня.

Довідкою від 11.03.2021 ТОВ «С.К.Ю. Маркетинг» підтвердило наявність трудових відносин з ОСОБА_1 а також те, що вона з 31.03.2020 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відділами по Вознесенівському та Дніпровському районам служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснені обстеження умов проживання батьків дитини, за підсумками яких встановлено, що за місцем проживання як матері, так і батька дитини створені всі необхідні умови для життя та розвитку дитини.

На запит відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведена оцінка соціальних потреб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою встановлення їх здатності виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею.

Згідно з оцінкою потреб ОСОБА_2 , складні життєві обставини в родині відсутні, потреби дитини задовольняються належним чином, у дитини є всі необхідні речі, батько виконує свої батьківські обов`язки в повному обсязі.

Згідно з оцінкою потреб ОСОБА_1 , складні життєві обставини в родині відсутні, в помешканні створені належні умови для проживання та виховання малолітнього ОСОБА_3 , батьківський потенціал матері на належному рівні.

ОСОБА_2 надав довідки, що він не має психіатричних та наркологічних протипоказань для роботи, працює в ТОВ «Траш» на посаді продавець продовольчих товарів, отримує постійний дохід, про що надав копії відповідних документів.

Питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 03.06.2021 в присутності ОСОБА_2 та 10.06.2021 в присутності обох батьків.

Під час засідань комісії кожен з батьків висловив бажання, щоб малолітній ОСОБА_3 проживав саме з ним. Батьки дитини повідомили, що ОСОБА_3 з серпня 2019 року мешкає в родині батька. Останній раз мати з дитиною бачились у січні 2021 року. Оскільки між батьками напружені стосунки, їм рекомендовано налагодити спілкування з дитиною із залученням психолога.

За підсумками засідань, враховуючи наявні документи по справі та факт тривалого проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком, комісія дійшла висновку, що різка зміна звичного для дитини оточення може призвести до психологічної травми дитини і на даний час комісія вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначене а також те, що дитина тривалий час проживає з батьком, він займається її вихованням та утриманням, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком.

Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування та вважає його обґрунтованим.

Суд також враховує думку спеціаліста - експерта-психолога, кандидата психологічних наук, доцента кафедри психології Запорізького національного університету ОСОБА_23 за результатами психологічного дослідження малолітнього ОСОБА_3 , 2018 року народження, згідно якої по відношенню до батька у дитини сформований стійкий психоемоційний тип прихильності дитини до батьків. По відношенню до матері у дитини сформований амбівалентний тип прихильності (тобто невизначений, як до незначущої людини), оскільки за виявлених у дослідженні обставин мати практично не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, а дитина, в свою чергу, не може зафіксувати її у пам`яті як значущу близьку людину і сформувати до неї певну прихильність.

Підстав критично оцінювати вказаний висновок через те, що відповідач навчається в Запорізькому національному університеті, судом не встановлено.

Доводи позивачки, що відповідач є наркозалежною особою та перебуває на обліку в наркологічному диспансері, спростовуються довідкою КУ «Запорізький обласний клінічний диспансер» ЗОР від 30.12.2019 №3439, сертифікатами про проходження профілактичного наркологічного огляду у 2017 році, у 2020 році.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що дитина фактично тривалий час проживає з батьком і його родиною, прихильно ставиться до батька, який займається вихованням та утриманням дитини і належним чином ставиться до своїх батьківських обов`язків, відсутність наразі таких стосунків з матір`ю, за місцем проживання батька створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, суд не вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю, оскільки різка зміна звичного для дитини оточення може призвести до психологічної травми дитини і на даний час не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Відповідно до практики ВСУ по справі № 377/128/18 зазначено «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

На підставі ст..89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначене та інтереси малолітньої дитини, приймаючи до уваги вік малолітнього ОСОБА_3 , та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з нею.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з нею, суд при цьому зазначає, що у випадку неналежного виконання своїх батьківських обов`язків батьками або зміни умов проживання дітей в бік погіршення на шкоду інтересам дітей в подальшому можуть бути підставами для вирішення питання в позовному провадженні про зміну місця проживання дітей.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову в частині визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного судового рішення - 13.12.2021.

Суддя: Турбіна Т. Ф.