Справа № 362/3134/16-ц
Провадження № 2/362/32/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчено Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2016 р. ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій, посилаючись на неналежне виконання відповідачами за укладеними кредитним договором та договором поруки зобов`язань, просить стягнути заборгованість, що склалася станом на 18.06.2015 року, в розмірі 38650,50 доларів США до якої включено кредит в розмірі 24997,00 доларів США та 13653,50 доларів США - проценти.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що 25.04.2008 р. між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 389-013/08Р, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30914 (тридцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) доларів США строком до 25.04.2015 р. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між Позивачем та ОСОБА_2 25.04.2008 р. укладено Договір поруки № 389-013/08Р на строк до 25.04.2018 р.

31.05.2017 р. між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір № 2 купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором кредиту № 389-013/08Р від 25.04.2008 р. перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2017 р. до справи залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у якості правонаступника Позивача.

21.07.2021 р. від Відповідачів до суду надійшли письмові пояснення по справі.

26.07.2021 р. Відповідач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності стосовно позовних вимог на суму, що перевищує 10255,00 доларів США.

22.09.2021 р. Відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення по справі, в яких просив відмовити у задоволенні позову до нього як поручителя.

Представник позивача судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи без його участі, просив врахувати письмові пояснення та заяви про застосовування строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подану 26.07.2021 р. Відповідачем ОСОБА_1 заяву про застосування строків позовної давності стосовно позовних вимог на суму, що перевищує 10255,00 доларів США. суд розцінює як часткове визнання позову.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

25.04.2008 р. між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 389-013/08Р (далі - кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30917 доларів США, для оплати вартості автомобіля, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля (п. 1.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається позичальникові строком з 25.04.2008 р. до 25.04.2015 р. зі сплатою 11,99 % річних.

Згідно з п. 4.4 кредитного договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частини в сумі 369 доларів США щомісяця, до 10 числа наступного місця.

Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, визначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

05.08.2010 р. між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 289/013/08Р від 25.04.2008 р.

Відповідно до п. 1.1 Договору Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленому в Додатку № 1 до цього Договору.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним Договором, 28.07.2011 р. ОСОБА_1 востаннє внесено платіж у розмірі 500 доларів США за користування відсотками за кредитом, а 11.08.2009 р. - 382 долари США за прострочення заборгованості за кредитом.

Тобто, всупереч умов кредитного договору відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості, строк для стягнення якої з боржника почав відліковуватись з 28.07.2011 р., а для поручителя - 11.08.2009 р.

25.04.2008 р. між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 389-013/08Р.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, поручитель в порядку та на умовах, передбачених Договором, зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та в повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 25.04.2015 р. у розмірі 30914 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного Договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

31.05.2017 р. між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір № 2 купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором кредиту № 389-013/08Р від 25.04.2008 р. перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно до витягу з додатку до договору № 2 купівлі-продажу прав вимог за кредитами, позивач набув права грошової вимоги до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в сумі 1 048 164 грн. 30 коп.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про застосування позовної давності, яка мотивована тим, що позивач звернувся до суду 15.06.2016 р., тобто з порушенням строків позовної давності. При цьому, ОСОБА_1 визнала суму заборгованості в розмірі, що не перевищує 10255,00 доларів США.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії до моменту повного припинення зобов`язання.

Згідно зі статтею 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 18.06.2015 р. за відповідачами рахується прострочена заборгованість за кредитом 60949 грн. 75 коп., яка складається з 24997 грн. 00 коп. кредиту; 14170 грн. 68 коп. пені за не своєчасне погашення кредиту; 13656 грн. 50 коп. відсотків; 8128 грн. 57 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ст. 627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору.

Згідно ст. 638, ст. 639 ЦК України, якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов`язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК - строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки у відповідності з договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Банк - кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надав позивачу кредит.

У зв`язку із набуттям права вимоги, позивач має право вимагати від відповідача виконання умов договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених умовами договору в межах переданого йому за договором боргу.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки - тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України: за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України); а за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Згідно правової позиція викладеної у постанові ВП ВС від 23.06.2020 р. по справі №536/1841/15-ц, оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами кредитного договору позичальник мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 10 числа кожного календарного місяця впродовж строку кредитування 25.04.2008 р. до 25.04.2015 р. включно, - перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

А тому встановлення у кредитному договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, останнього дня строку кредитування має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогою кредитодавця про погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. За наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за кредитним договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування

У постановах від 23.06.2020 р. у справі № 536/1841/15-ц, від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

У відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням викладеного та положень ЦК України, банк пропустив строк позовної давності для пред`явлення позову до суду.

Позовна заява ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подана до суду 17.06.2016 р., тобто після спливу строку позовної давності.

Представником позивача, клопотань про поновлення пропущеного строку позовної давності та визнання поважними причини пропущення позовної давності до суду не подавалось. Жодних доказів на підтвердження поважності пропущення строків позовної давності суду не надано.

Згідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, враховуючи, що сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем та його представником, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині суми боргу, що перевищує 10255,00 доларів США, які підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що суд частково задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача стягуються з відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 10-13, 81, 83, 141, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 254, 256-257, 260-261, 263-264, 267, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість у розмірі 10255 (десять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір у розмірі 15563 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Кравченко