РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 293/1466/21

Провадження № 2/293/692/2021

21 вересня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Лось Л.В.

за участю: секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

позивача - ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 08.04.2014 Черняхівським РВ УМВС України у Житомирській області

представника позивача Ватула О.М., доручення № 763 від 06.08.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

про стягнення заборгованості та пені зі сплати аліментів

Процесуальні дії по справі.

08.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , відповідно до змісту якого просить:

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 11164, 49 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 8419,65 грн за період з жовтня 2018 року по травень 2021року.

Ухвалою від 19.07.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 09.08.2021.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 09.08.2021 суд постановив розгляд справи відкласти на 21.09.2021 у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання та здійснити виклик відповідача через офіційний веб-портал судової влади України (а.с.37).

21.09.2021 позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, згідно якої просила долучити до матеріалів справи розрахунок пені (а.с. 43, 44-45).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, сплачує їх нерегулярно, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2021 у розмірі 11164,49грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2011р. по 2016р.

Від вказаного шлюбу, подружжя має спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ј частки від його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач свої зобов"язання зі сплати аліментів на підставі рішення Черняхівського районного суду від 15.08.2016 у справі № 293/659/16-ц виконує неналежним чином, внаслдіок чого у віповідача, за розрахунком ВДВС, утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11164,49грн.

За несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати аліментів, позивач на підставі ст. 196 СК України заявила до стягнення з відповідача неустойку у виді пені за період з жовтня 2018 року по травень 2021 року.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні від 21.09.2021 підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості зі сплати алміентів позивач та її представник вказали , що підтсавою для звернення до судуд з даною вимого стало те, що відповідач не сплачує аліменти за рішення суду та має заборгованість, що підтверджується розрахунком ВДВС.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином.

Однак , 28.08.2021 на адресу суду повернулась судова повістка, яка направлялась на адресу відповідача з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлнення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 39,40).

За приписами п. 3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Нормами ст 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач також додатково про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.44).

За приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі "Вячеслав Корчагін проти Росії" № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Відзиву відповідач у встановлений судом строк у порядку ст. 178 ЦПК України не подав.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 21.09.2021

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 21.09.2021 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.07.2016 у справі № 293/658/16- встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2011 року по 22.07.2016 року(а.с.6).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.09.2014 (а.с.8).

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 15.08.2016 у справі № 293/659/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня надходження позовної заяви, тобто з 29.06.2016року та до повноліття дитини (а.с.7)

Із наявної у матеріалах справи довідки-розрахунку, виданої Черняхівським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) за № 5656 від 11.06.2021 убачається, що ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини сплачував нерегулярно та станом на 01.06.2021 заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з жовтня 2018 по травень 2021 становить 11164,49 грн (а.с. 9-10).

Згідно виклику-попередження державного виконавця ОСОБА_2 (відпаовідачу) направлено виклик-попередження про зобов`язння до 11.04.2019 з`явитись до державного виконавця для пред`явлення квитанцій про сплату аліментів та попереджено про кримінальну відповідальність за ст.164 Кримінального кодексу України за несплату аліментів (а.с.11).

Оскільки аліменти відповідачем сплачувались не регулярно, що відповідно до ст. 196 СК України позивач здійснила нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2018 року по травень 2021 року, яка за розрахунком позивача склала 8419,65 грн (а.с. 44-45).

За наведених обставин позивач за захистом свого порушеного права звернулась до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спір у даній справі виник у зв`язку несвоєчасним виконанням покладених на відповідача обов`язків по сплаті аліментів, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, за несвоєчасну сплату яких, позивач заявила до стягнення з відповідача на підставі ст. 196 СК України пеню у розмірі 8419,65грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача 11164,49грн заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів.

Однак, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону.

У статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

За положеннями ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України "Про виконавче провадження" , а суд у свою чергу наділений повноваженнями щодо вирішення питання заборгованості з аліментів лише у разі спору про їх розмір.

Заборгованість по аліментами стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" на підставі рішення суду саме про стягнення аліментів, яким є рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 15.08.2016, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не може бути підставою для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки права стягувача аліментів, в даному випадку є захищеними в силу ЗУ "Про виконавче провадження" і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках саме виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, для захисту порушеного права отримувача аліментів та неповнолітньої дитини, та стимулювання боржника сплачувати аліменти законодавством передбачено перелік процесуальних заходів, вчинення яких віднесено до компетенції державного виконавця.

Натомість, стягнення заборгованості по аліментам, які вже стягуються за рішенням суду на підставі виконавчого листа, призведе до подвійного стягнення, що суперечить положеннями ст. 61 Конституції України.

Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах у розмірі 11164,49 грнє безпідставними, таким що не грунтуються на нормах чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 8419,65 грн пені за прострочення зі сплати аліментів, суд зазначає про наступне.

Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

При цьому, за змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі N 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді даного спору про стягнення, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясовувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі N 572/1762/15-ц (провадження N 14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі N 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі N 759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі N 359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі N 372/264/15-ц.

Позивач у своєму позові навів свій розрахунок неустойки (пені, за період з жовтня 2018 року травень 2021 року, загальний розмір якої становить 8419,65 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що наданий позивачем розрахунок є таким, що здійснений відповідно формули, яка наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та роз`яснень, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц, є обгрунтованим та арифметично вірним.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню в сумі 8419,65грн.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених фактичних обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів на загальну суму 8419,65 грн..

В частині стягнення 11164,49 грн заборгованості зі сплати аліментів суд відмовляє у позові за безпідставністю вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли та якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Таким чином у порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач у силу норм статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 180, 196 СК України та ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 280, 258-259, 264-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 )

на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 8419,65 грн пені за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з жовтня 2018 року по травень 2021 року.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач:ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 )

Повний текст рішення складений: 22.09.2021

Суддя Л.В. Лось