Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7709/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 19 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/7709/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Сингаївського О.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з даним позовом, в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської міської ради №1206 від 02.03.2010 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд виданої на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та передачі зазначеної земельної ділянки у власність;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №584802 від 27.07.2010, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0451га, кадастровий номер :04:001:0054, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати запис у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №55 від 27.07.2010.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира 01 листопада 2021 року провадження у вказаній цивільній справі закрито.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суб`єкт владних повноважень може бути учасником як адміністративних, так і цивільних правовідносин. Приймаючи рішення про передачу у власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки Житомирська міська рада діяла не як суб`єкт владних повноважень, а як власник земельної ділянки. Предметом позову в даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Житомирської міської ради про передачу у власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки та визнання недійсними правовстановлюючих документів на неї, які підтверджують набуття права власності.

Суд першої інстанції помилково ототожнив правовідносини, які виникають у зв`язку із наданням дозволів на розробку проектів землеустрою, з правовідносинами щодо розпорядження органами місцевого самоврядування земельними ділянками, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Висновки Великої Палати Верховного Суду, на які посилається суд першої інстанції, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки правовідносини, в яких їх надано, не є тотожними.

У поданому відзиві представник ОСОБА_3 - адвокат Гайдащук О.С. посилаючись на законність оскаржуваної ухвали суду, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема наголошує на тому, що Житомирська міська рада здійснювала адміністративно-розпорядчі функції від імені територіальної громади та діяла як суб`єкт владних повноважень, а тому даний спір, на його думку, відноситься до компетенції адміністративного суду.

Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні позивачі підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2 і дали пояснення, які відповідають її змісту.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на доводи поданого відзиву.

Представник Житомирської міської ради, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з питання визнання незаконним та скасування рішення Житомирської міської ради, яке приймалося суб`єктом владних повноважень, а тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції і вважає його помилковим.

Відповідно до вимог статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (стаття 19 ЦПК).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що суб`єктами права власності на землю, є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2, 5 ЗК України земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи користування фізичній або юридичній особі виникають цивільні правовідносини, з огляду на що спори про правомірність відповідного рішення органу місцевого самоврядування підлягають розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що підпунктом 110.1 пункту 110 додатку №1 до рішення Житомирської міської ради від 02 березня 2010 року №1206 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам» ОСОБА_3 безоплатно передано у власність (приватизація) земельну ділянку площею 0,0451 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , без права нової забудови (а.с.7 т.1).

На підставі вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_3 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №584802, яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 0,0451 га з кадастровим номером :04:001:0054, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та зазначено обтяження - заборона будівництва об`єктів на площі 0,0066 га (а.с.8 т.1).

Із змісту позовної заяви вбачається, що заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Житомирської міської ради від 02 березня 2010 року №1206 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0451га з кадастровим номером :04:001:0054, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та визнання недійсним державного акта серії ЯИ №584802 на право власності на вказану земельну ділянку, виданого на підставі вищевказаного рішення (а.с.1-5 т.1).

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15 вересня 2020 року в справі №469/1044/17 підтримано правовий висновок про те, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин можна оспорювати з погляду його законності, а вимогу про визнання такого рішення незаконним і про його скасування розглядати за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, яких стосується позов, мають приватноправовий характер.

У цьому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та заявляти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою такого позову є оскарження речового права (права власності), що виникло у фізичної особи внаслідок реалізації відповідного рішення ради. Тобто, якщо на підставі рішення органу місцевого самоврядування фізична особа набула речове право на земельну ділянку, вимога про визнання незаконним такого рішення та про його скасування стосується приватноправових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права позивача (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 24 квітня 2018 року в справі № 401/2400/16-ц, від 15 травня 2018 року в справі № 809/739/17, від 20 вересня 2018 року в справі № 126/1373/17, від 07 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц (пункти 25-28), від 20 березня 2019 року в справі № 756/5081/14-ц (пункт 32), від 03 липня 2019 року в справі № 756/5080/14-ц (пункт 37), від 16 червня 2020 року в справі № 554/9719/18).

Предметом спору в даній справі є набуття фізичною особою речових прав на належну територіальній громаді м. Житомира земельну ділянку.

Оскільки внаслідок прийняття рішення Житомирською міською радою ОСОБА_3 набув речове право на земельну ділянку (право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0054), що підтверджується виданим правовстановлюючим документом (державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №584802), то вимога про визнання незаконним такого рішення органу місцевого самоврядування та про його скасування стосується приватноправових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказані обставини, безпідставно ототожнив правовідносини, які виникають у зв`язку із наданням дозволів на розробку проектів землеустрою з правовідносинами щодо розпорядження органами місцевого самоврядування земельними ділянками, що призвело до помилкового закриття провадження в цивільній справі. За таких обставин, заявлені вимоги мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Доводи, які зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, аргументів апеляційної скарги та вищевикладених висновків апеляційного суду не спростовують. Посилання на правові висновки Верховного Суду, які висловлені не за тотожними обставинами, які мають місце у даній справі, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

За наведених обставин, ухвала суду про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі статті 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367-368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 22 грудня 2021 року.