Справа № 573/303/21
Номер провадження 6/573/14/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля подання заступника начальника Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Опанасенко Наталії Олексіївни про примусове проникнення до житла боржника,

в с т а н о в и в :

26 лютого 2021 року заступник начальника Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Опанасенко Н.О. звернулася до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житлової квартири, яке мотивує тим, що в ДВС перебуває виконавче провадження №49955083 з примусового виконання виконавчого листа №2-3716, виданого 26 січня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття. Відомості про сплату аліментів у матеріалах виконавчого провадження відсутні. У ході перевірки майнового стану боржника встановлено, що за останнім зареєстроване 20/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яке рухоме майно за ним не зареєстроване, доходів, на які можливо звернути стягнення, боржник немає. Встановити наявність чи відсутність належного боржнику рухомого майна у вказаній квартирі неможливо через відсутність доступу до неї, останній у ній не проживає та з 11 листопада 2015 року оголошений у розшук. Сума боргу зі сплати аліментів перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому в разі відсутності в квартирі рухомого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, стягнення має бути звернуте на належну боржнику частку квартири.

Посилаючись на викладені обставини, просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 .

У судове засідання заступник начальника Білопільського РВ ДВС Опанасенко Н.О. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 20).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Білопільському РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження №49955083 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26 січня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказане виконавче провадження відкрите 27 січня 2016 року (а. с. 5-6).

Відповідно до повідомлення Пенсійного фонду України на запит державного виконавця, інформація про ОСОБА_1 , як отримувача пенсії, а також про його працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами чи про останнє місце роботи в Пенсійному фонді відсутня (а. с. 11-12).

За інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунках ОСОБА_1 кошти відсутні (а. с. 7).

За даними Державної фіскальної служби інформація про боржника ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а. с. 12 з. с.).

Згідно з інформацією Міністерства внутрішніх справ за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані (а. с. 13).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 20/100 частки квартири АДРЕСА_2 (а. с. 14).

Постановою державного виконавця Білопільського РВ ДВС від 06 вересня 2017 року на вказану квартиру накладено арешт.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 оголошено в розшук (а. с. 16).

Згідно з актом державного виконавця Зуєнко К.М. за квітень 2018 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не проживає, місце знаходження боржника невідоме (а. с. 10).

Статтею 30 Конституції України передбачено, що кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Тобто, необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника повинна бути належним чином вмотивована.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Але державним виконавцем не доведено належними і допустимими доказами обставин того, що перед зверненням до суду з поданням про примусове проникнення до житла ним були вжиті ефективні, своєчасні та в повному обсязі виконавчі дії.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів надсилання боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2016 року, що б свідчило про те, що йому відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до Відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до матеріалів подання вихід державного виконавця за адресою знаходження належної боржнику на праві спальної часткової власності квартири відбувався лише один раз, а саме: у квітні 2018 року, тобто майже три роки тому. При цьому державним виконавцем не було встановлено чи проживають у цій квартирі, крім самого боржника, його родичі, не вказано час у який державний виконавець здійснив вихід за адресою, чи був це робочий час, причини відсутності членів сім`ї в квартирі. Крім того, акт було складено без участі понятих.

Також у матеріалах подання відсутні відомості про суму несплачених ОСОБА_1 аліментів.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 439 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання заступника начальника Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Опанасенко Наталії Олексіївни про примусове проникнення до житла боржника відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя