КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/551/18
Провадження № 2/488/66/21 р.
17.12.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі Глубоченко О.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
та представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -
встановив :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , 1943 року народження. Після смерті батька позивачка як спадкоємиця першої черги за законом, в установлений законом строк звернулася до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус повідомила їй, що виявлено наявність заповіту спадкодавця, складеного на користь відповідача по даній справі ОСОБА_2 .
Позивачка зазначила, що заповіт, що був посвідчений від імені її батька ОСОБА_4 , 15.06.2016 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. за реєстр. № 395, є недійсним, оскільки на час його складення ОСОБА_4 хворів і за станом здоров`я не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, тому зміст заповіту не відповідав дійсній волі спадкодавця.
Посилаючись на таке, позивачка просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , який був посвідчений 15.06.2016 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. за реєстр. № 395.
У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти позову через його безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. Відповідач суду пояснив, що його дід ОСОБА_4 дійсно хворів, у 2013 році переніс інсульт, а у 2016 році ще один інсульт, проте він лікувався, і на час складення заповіту був цілком адекватним, розумів значення своїх дій і міг ними керувати, в міру можливостей порався по господарству, а також самостійно керував автомобілем. Останні два місяці перед смертю ОСОБА_4 став погано себе почувати, рухатися міг лише з сторонньою допомогою. Крім цього, відповідач зазначив, що у його діда були погані відносини зі своєю донькою, позивачкою по даній справі.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора подала заяву про слухання справи у її відсутність.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві помер ОСОБА_4 , після смерті якого П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 186/2017, копія якої наявна у матеріалах даної справи.
Зі змісту вказаної спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 , в установлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернувся відповідач по даній справі ОСОБА_2 (онук спадкодавця) та позивачка ОСОБА_1 (дочка спадкодавця). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50582403 та копії заповіту ОСОБА_4 , вбачається, що 15.06.2016 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. був посвідчений заповіт за реєстр. № 395, згідно якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно зі статтями 1247-1248 ЦК України до форми заповіту встановлюються загальні вимоги, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу, і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому КМУ.
Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України.
Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.
Частинами другою-четвертою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.
Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.
Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї сторони, якщо у справі необхідно встановити:
1)характер і ступінь ушкодження здоров`я;
2)психічний стан особи;
3)вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Згідно статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За час судового розгляду, за клопотанням позивача, ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.12.2019 р. була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проте листом № 17/03/195.м від 12.03.2020 р. матеріали цивільної справи були повернуті до суду разом із клопотанням експерта, без проведення експертизи. У клопотанні головного судового експерта від 27.12.2019 р. для проведення даної експертизи, необхідно було надати, зокрема, медичну документацію ОСОБА_4 , допитати лікарів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо психічного стану ОСОБА_4 .
У зв`язку з клопотанням експерта, судом був допитаний лікар-психіатр ОСОБА_7 , який суду пояснив, що оглядав ОСОБА_4 у червні 2016 року, після інсульту, і останній жалівся на слабість, погані сон та пам`ять, не міг самостійно рухатись, проте був адекватним. При цьому ліва частина його тіла не рухалась, але зі сторонньою допомогою він міг пересуватись, праві рука та нога у нього рухались нормально.
Судом також вживалися заходи щодо виклику у судове засідання в якості свідка лікаря Біловол, проте вжиті судом заходи виявилися безрезультатними.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.09.2020 р., від Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міськради Міської лікарні № 1, від КНП «МОЦПЗ» МОР та ОСОБА_1 були витребувані відповідні медичні та амбулаторні картки ОСОБА_4 .
На виконання ухвали суду від 08.09.2020 р. КНП «МОЦПЗ» МОР та Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міськради Міська лікарня № 1 надали відповідь та медичну картку ОСОБА_4 , а позивачка ОСОБА_1 не надала наявну у неї медичну картку ОСОБА_4 , хоча у судовому засіданні повідомляла про наявність у неї такої медичної амбулаторної картки, причин невиконання ухвали суду не повідомила.
В подальшому, ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.11.2021 р. по справі ще раз була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, однак після цього, 17.11.2021 р. від позивачки ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона відмовилася від клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи та просила суд не направляти справу на експертизу. У зв`язку з цим, і через те, що таке клопотання було заявлено лише позивачкою, ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.11.2021 р. провадження у справі було поновлено, і судовий розгляд був продовжений.
Після цього, у судовому засіданні позивачка повторного клопотання про призначення експертизи не заявляла і вказала на можливість закінчення з`ясування обставин та перевірку їх доказами.
За такого суд вирішує справу за наявними у ній доказами.
Так, допитані за клопотанням позивачки свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суду пояснили, що вони за домовленістю з позивачкою, доглядали за ОСОБА_4 , який з червня 2016 року був лежачим хворим, самостійно не міг рухатись, вживати їжу, не пам`ятав людей, плутав їх, і погано розумів, що відбувається навколо нього.
Допитані за клопотанням відповідача свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 суду пояснили, що догляд за ОСОБА_4 здійснювала дружина відповідача ОСОБА_12 , однак через конфлікт із позивачкою, вона виселилась приблизно за півроку до його смерті і з того часу його доглядала позивачка . Свідки також зазначили, що ОСОБА_4 майже до останніх днів був адекватною людиною, ходив самостійно і перестав водити автомобіль десь за рік до смерті. Свідок ОСОБА_11 , зокрема, пояснила, що в червні 2016 року ОСОБА_4 почував себе непогано, керував автомобілем, а за 2-3 місяці до смерті ще самостійно приходив у магазин, в якому працювала дружина його онука - ОСОБА_12 і приносив їй обід.
Судом також був досліджений відеозапис весілля відповідача, яке відбулося 29.09.2016 р. , і на якому був присутній ОСОБА_4 , який самостійно ходив, спираючись на паличку. Даний відеозапис на думку суду спростовує покази свідків позивачки, які вказували на його безпорадний стан і неможливість обходитися без сторонньої допомоги. Зокрема, спростовує покази свідка ОСОБА_9 про те, що на це весілля ОСОБА_4 привозила позивачка разом із ним, і ОСОБА_4 не міг самостійно ходити. До того ж, на відеозаписі видно, що позивачки та свідка ОСОБА_9 не було на цьому весіллі.
З урахуванням викладеного та аналізуючи здобуті судом докази по справі, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували її позовні вимоги та наявність підстав для визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 . Тому суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд не відшкодовує позивачці понесені нею судові витрати через відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду був складений 24.12.2021 р.
Суддя Л.І. Селіщева