Справа № 564/2657/20
01 березня 2021 року
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
відповідача - не з`явилася
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/2657/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що не прийняла спадщину
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3 , який був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_2 . За життя дід склав заповіт, за яким усе заповів своїй дочці ОСОБА_2 та позивачу в рівних долях. Спадкове майно складається із житлового будинку із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які ОСОБА_3 успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4 . На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним були зареєстровані його дочка ОСОБА_2 та внучка ОСОБА_5 , а тому ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину, незважаючи на те, що в середині 90-х років разом із дочкою виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації і востаннє відвідувала Україну у 2010 році, а востаннє контактувала по телефону у 2014 році. До цього часу ніхто не вступив у спадкові права, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена. Коли позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, то йому було відмовлено, оскільки останній попустив строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Вказує, що через те, що відповідач вважається такою, що прийняла спадщину, то позивач не може звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і жодним іншим чином не може реалізувати свої спадкові права.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що єдиним способом реалізувати свої спадкові права є визнання відповідача такою, що не прийняла спадщину.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що відповідач у 90-х роках виїхала до Російської Федерації і з того часу там проживає. Їй відомо, що у 2014 році відповідач останній раз дзвонила, після чого більше не телефонувала і на зв`язок не виходила.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що пам`ятає відповідача коли був ще мали і що орієнтовно 10 років остання не приїжджала.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що не бачив відповідача за місцем реєстрації не менше 10 років.
Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
ОСОБА_4 належали на праві власності земельні ділянки площею 0,25 га та 1,40 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території, які розташовані на території Звіздівської сільської ради Костопільського району, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії РВ №018462 та РВ №038523 від 05.11.2003.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.11.2007 Звіздівською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис про смерть №29.
24 квітня 2008 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого ю воно не складалось і все те, що буде належати йому на день смерті і на що останній за законом матиме право заповів в рівних долях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Заповіт посвідчено секретарем Звіздівської сільської ради Костопільського району Рівненської області та зареєстровано за №98.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Звіздівською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис про смерть №1.
Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Головинською сільською радою 16.09.2020 за №707 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відповідно по особовому рахунку НОМЕР_3 рахується житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянки для їх обслуговування за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно довідки Головинської сільської ради від 17.09.2020 №341 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним проживали, були зареєстровані та вели спільне господарство дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внучка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Листом приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г. від 17.09.2020 №415/02-14 ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини.
Із Витягу зі Спадкового реєстру від 17.09.2020 №61704776 вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
З довідки Головинської сільської ради від 24.09.2020 №730 вбачається, що ОСОБА_2 , 1968 року народження та ОСОБА_5 , 1993 року народження, за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 не проживають.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до ч.1, 2 ст.1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 не проживав та не був зареєстрований разом із ним, до нотаріальної контори у визначений ст.1270 ЦК України строк не звертався із заявою про прийняття спадщини, а відтак вважається таким, що спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції, чинній на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Крім того, Верховний Суд у Постанові від 11 березня 2020 року у справі №360/2312/16-ц провадження №61-5221св18 зазначає, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини». Таким чином спадкоємцю достатньо звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надати паспорт із реєстрацією за місцем проживання спадкодавця, і нотаріус буде вважати цього спадкоємця таким, що прийняв спадщину.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , в силу правил частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, а реєстрація місця проживання, є достатньою обставиною для визнання спадкоємця таким, який прийняв спадщину за правилами вказаної статті Кодексу.
Більше того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що реєстрація відповідача разом із спадкодавцем на момент його смерті та прийняття в силу вказаної обставини спадщини перешкоджає позивачу звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Крім того, оскільки позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не звертався починаючи із 12.01.2012 по даний час до суду з позовом про визначення останньому додаткового строку і вважається таким, що не прийняв спадщину, то реєстрація відповідача та прийняття останньою спадщини жодним чином не порушує прав позивача.
Доказів протилежного суду не надано.
При цьому, вимога про визнання відповідача такою, що не прийняла спадщину прямо суперечить положенням ст.1268 ЦК України та порушує гарантоване останній Цивільним Кодексом України право на спадщину.
Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 141, 211, 258, 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що не прийняла спадщину - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного судового рішення - 09.03.2021.

СуддяВ. В. Левчук