Справа № 135/130/20
Провадження № 22-ц/801/2646/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Матківська М. В.
УХВАЛА

24 грудня 2021 рокуСправа № 135/130/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Матківської М. В.

суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Грабиком Володимиром Віталійовичем,

на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року за заявою Ладижинської міської ради Вінницької області про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви Ладижинської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Грабиком В. В., на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі № 135/130/20., в якій відповідач просить поновити їй строк на подання апеляційної скарги, пославшись на те, що про постановлення судом 31 січня 2020 року оскаржуваної ухвали їй відомо не було, оскільки в судове засідання її не викликали; про наявність такої ухвали їй стало відомо лише 12 листопада 2021 року в засіданні Гайсинського районного суду від представника позивача, а з текстом ухвали вона ознайомилась з Єдиного державного реєстру судових рішень також лише 12 листопада 2021 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду неповажними; апеляційну скаргу залишено без руху та роз`яснено відповідачу право протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали звернутись до суду із новою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, вказавши підстави для поновлення такого строку та надавши відповідні докази.

Копію ухвали апеляційного суду направлено на виконання відповідачу ОСОБА_1 та її представнику адвокату Грабику В. В.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 092 адвокат Грабик В. В. копію ухвали отримав 02 грудня 2021 року.

Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

08 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Грабик В. В. подав до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року, у якій зазначив, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 152, що міститься в матеріалах справи, містить два підписи: працівника поштового зв`язку та підпис невстановленої особи у графі «розписка в одержанні». Оскільки особу, яка отримала зазначене рекомендоване відправлення не було встановлено та не зазначено прізвища такої особи це є порушенням п. 105, 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, а тому відсутні підстави стверджувати, що саме ОСОБА_1 отримала зазначене поштове відправлення. Крім того, враховуючи зазначене, відповідач ознайомилась із Книгою для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень, яка знаходиться та ведеться відділенням поштового зв`язку № 24321, що розташоване у АДРЕСА_1 , із якої вбачається, що 18 лютого 2020 року жодних листів ОСОБА_1 не отримувала. Є відомості лише про отримання нею рекомендованого листа 24 лютого 2020 року, проте його номер не співпадає із номером рекомендованого повідомлення, що міститься в матеріалах справи. Отже, відсутні належні докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. Враховуючи те, що з текстом такої ухвали відповідач ознайомилась лише 12 листопада 2021 року з ЄДРСР, наявні підстави для поновлення строк на подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 354 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив 31 січня 2020 року за відсутності учасників справи. Копії ухвали направлено до відома учасникам справи 03 лютого 2020 року, про що свідчить супровідний лист № 135/130/20/403/2020 (а. с. 20).

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 152, адресоване ОСОБА_1 , яке свідчить про вручення такого відправлення одержувачу 18 лютого 2020 року (а. с. 23).

Апеляційну скаргу на ухвалу суду від 31 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду лише 26 листопада 2021 року.

Наведені представником відповідача доводи не свідчать про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки підстави для поновлення такого строку по суті є тими самими, що вже визнані судом неповажними, враховуючи, що у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду представник позивача знову зазначає про те, що з текстом оскаржуваної ухвали відповідач ознайомилась лише 12 листопада 2021 року з ЄДРСР.

Як уже зазначалось судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, такі зазначені відповідачем обставини спростовуються матеріалами справи, у яких міститься рекомендоване відправлення про вручення поштового відправлення № 152, згідно якого ОСОБА_1 копію ухвали суду першої інстанції вручено 18 лютого 2020 року (а. с. 23).

Доводи представника відповідача про те, що наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є належним доказом отримання такого відправлення саме ОСОБА_1 , оскільки особу, яка отримала зазначене рекомендоване відправлення не було встановлено та не зазначено прізвища такої особи, що є порушенням п. 105, 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, не приймаються апеляційним судом з огляду на те, що у долученому до матеріалів справи рекомендованому відправленні про вручення поштового відправлення № 152 зазначено, що таке відправлення адресовано ОСОБА_1 , зазначено дату вручення відправлення одержувачу «18.02.20», а також у ньому міститься підпис одержувача.

Стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на спростування зазначеної у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 152 інформації, зокрема того, що таке поштове відправлення було вручено 18 лютого 2020 року не ОСОБА_1 , а іншій особі.

Додані до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження копії аркушів із книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень не є належними та допустимими доказами, які б спростували зазначену у рекомендованому відправленні про вручення поштового відправлення № 152 інформацію про вручення ОСОБА_1 відправлення 18 лютого 2020 року, оскільки із цих копій не вбачається інформація про їх походження саме із відділення поштового зв`язку № 24321, працівник якого здійснював вручення рекомендованого поштового відправлення № 152, так як у наданих копіях не зазначена інформація про відділення поштового зв`язку (найменування об`єкта поштового відділення). Крім того, надані копії засвідчені самим представником відповідача адвокатом Грабиком В. В., а не відповідальним представником відділення Укрпошти, де має зберігатися оригінал такої книги та де ймовірно такі копії було отримано.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

Таким чином, зазначені стороною відповідача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду не можна визнати поважними, оскільки матеріалами справи спростовуються доводи про те, що з текстом оскаржуваної ухвали відповідач ознайомилась лише 12 листопада 2021 року з ЄДРСР, оскільки наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 152 свідчить про вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали суду 18 лютого 2020 року, і зазначена у ньому інформація не спростована стороною відповідача належними та допустимими доказами. У зв`язку з цим апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що застосування процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції від 31 січня 2020 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скаргу на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України.

Враховуючи викладене, зазначені представником відповідача причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року не можуть бути визнані поважними, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це судове рішення слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Визнати наведені представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Грабиком Володимиром Віталійовичем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року неповажними та в задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Грабиком Володимиром Віталійовичем, про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Грабиком Володимиром Віталійовичем, на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року за заявою Ладижинської міської ради Вінницької області про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви Ладижинської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідачМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун