Справа № 537/5944/21
Провадження № 2/524/5579/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Предоляк О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, Крюківського відділу ДМС України, третя особа: Кременчуцька податкова інспекція, про з`ясування громадянства, про визнання угоди про зміну громадянства Союзу РСР на громадянство України нікчемноюЮ відновлення громадянства РСР (УРСР), повернення паспорту Союзу РСР, заборону на обробку персональних даних та виведення з реєстрів фізичних осіб та внесення в реєстри громадян Союзу РСР,

встановив:

21.12.2021 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука з Крюківського районного суду м. Кременчуканадійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, Крюківського відділу ДМС України, третя особа: Кременчуцька податкова інспекція, про з`ясування громадянства, про визнання угоди про зміну громадянства Союзу РСР на громадянство України нікчемноюЮ відновлення громадянства РСР (УРСР), повернення паспорту Союзу РСР, заборону на обробку персональних даних та виведення з реєстрів фізичних осіб та внесення в реєстри громадян Союзу РСР для розгляду за підсудністю.

Дослідивши матеріали позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, враховуючи наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ст. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів. Отже, як зазначив Конституційний Суд України у вказаному рішенні, КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

У Постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року у справі № 800/541/16, суд підкреслив, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З наведених обставин у позові вбачається, що фактично предмет спору (оскаржувані протиправні дії, бездіяльність, рішення) - відсутній, а його підставами є лише незгода позивачів з політичними процесами, процедурою створення держави Україна та набуття громадянства, та особиста оцінка позивачами цих фактів.

Необхідно наголосити, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових відносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

Водночас, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 13 березня 2018 року (справа № 800/554/17) поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити у світлі ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду як в порядку цивільного судочинства, так і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 9901/787/18, від 13 березня 2019 року у справі № 9901/947/18, від 12 червня 2019 року у справі № 9901/70/19, від 13 травня 2020 року у справі № 9901/527/19, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/485/19 та інших.

Оскільки зазначені позовні вимоги позивачів та зміст спірних правовідносин не мають ознак юридичного спору, а стосуються вираження громадської позиції позивачів, суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають оскарженню в судах.

Отже, зазначені позивачами обставини, про які йдеться у позові, не спричиняють порушень індивідуально виражених прав або свобод позивачів та не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на усе вищевикладене суд дійшов висновку, що підстав для відкриття провадження у справі за заявленим позовом немає, відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Проте, оскільки розгляд такого спору перебуває поза межами не лише юрисдикції цивільних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачці до суду якої юрисдикції належить його вирішення немає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 19, 186, 260, 261, 272, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, Крюківського відділу ДМС України, третя особа: Кременчуцька податкова інспекція, про з`ясування громадянства, про визнання угоди про зміну громадянства Союзу РСР на громадянство України нікчемноюЮ відновлення громадянства РСР (УРСР), повернення паспорту Союзу РСР, заборону на обробку персональних даних та виведення з реєстрів фізичних осіб та внесення в реєстри громадян Союзу РСР - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст. 354 ЦПК України.

Суддя: О.С.Предоляк