СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. №759/1422/20

пр. №2/759/695/21

28 січня 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря Савіцькій Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор -7», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Решетнікова Світлана Іванівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор - 7», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Решетнікова Світлана Іванівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті дружини відкрилася спадщина, позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 . Однак Ѕ частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 не ввійшла у масу спадкового майна, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому змушений звернутися до суду із даним позовом.

За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, до суду не направляв відзив на позовну заяву.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Решетнікова С. І. у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).

Як встановлено судом, що 13 квітня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, серія НОМЕР_1 (а.с.9).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, серія НОМЕР_2 (а.с.10).

19.07.2019 року за заявою ОСОБА_1 була відкрита спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.43-45).

Однак до складу спадкової справи № 9/2019 не ввійшла квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 29798 від 01.08.2019 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , на праві власності не зареєстрована (а.с.51).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, вбачається, що 26 липня 1976 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований шлюб. 04 вересня 2001 року шлюб було розірвано, про що внесені зміни до актового запису про розірвання шлюбу № 794. (а.с. 46).

Як вбачається із копії ордеру № 42772 серія Ж від 28.04.1984 року виданий ОСОБА_3 , сім`я котрого складається з двох осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , надано право заняття двох кімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно до витягу з реєстрації територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 (№ 4195168 від 22.07.2019 року), вбачається, що за даною адресою з 03.08.1984 року зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 41).

Відповідно до довідки ЖБК «ІНДИКАТОР-7» № 317 від 25.09.2019 року, судом встановлено, що мешканець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був членом ЖБК «Індикатор-7» та постійно проживав в квартирі АДРЕСА_2 . Також, повний пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_4 в сумі 7319 крб. 00 коп. (сім тисяч триста дев`ятнадцять карбованців 00 копійок) було повністю виплачено за станом на 01.01.1992 року ОСОБА_3 (а.с. 53).

На час життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про право власності на квартиру не отримували, а відтак і не зареєструвалося це право власності.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07.02.2012 року визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ч.1 ст. 60 СК України, а саме майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності нежалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (а.с. 12).

Згідно довідки № 208/02-14 від 06 грудня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І., вбачається, що 19 липня 2019 року відкрито спадкову справу № 9/2019 (номер у Спадковому реєстрі: 64484897), після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за матеріалами вищевказаної спадкової справи єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, є її чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ (який діяв на час повної виплати пайового внеску за спірну квартиру), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно з п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Після набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, продовжувало існувати право власності спадкодавця на спірну квартиру.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що спадкодавець, який повністю вніс пайовий внесок, до складу його спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Аналогічна позиція викладена й у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де Вищий Суд зазначив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Оскільки спадкодавець за життя повністю сплатила пайові внески за спірну квартиру, що підтверджується довідкою, виданою «ЖСК-10», то вона набула право власності на неї, а відтак таке право має увійти до спадщини, що залишилась після її смерті.

Крім того, ч. 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Беручи до уваги наведене вище та ті обставини, що позивач як єдиний спадкоємець першої черги звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої дружині, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, проте враховуючи, що за квартиру сума пайового внеску сплачена у повному обсязі та право власності набуте спадкодавцем у порядку чинних норм законодавства на час набуття такого права, беручи до уваги відсутність можливості позивача для прийняття спадщини у позасудовому порядку, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому їх необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 384, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261-1265, 1296 ЦК України, ст.ст. 1, 4-5, 12-13, 76, 81, 82, 206, 263-265, 280, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор -7», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Решетнікова Світлана Іванівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О.Горбенко