Справа № 635/8565/20
Провадження 2/635/1060/2021
03 вересня 2021 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
секретар судового засідання Савченко В.В.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою, яку з часом уточнили, до ОСОБА_3 , в якій просять:
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частину житлового будинку загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/18 частину житлового будинку загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.01.2021 відкрито провадження у справі. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.03.2021 витребувано докази.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.07.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Позивачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, в заяві просили розглядати справу без їх участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
04 липня 2009 року ОСОБА_7 складено заповіт, яким останній заповів все належне йому майно своєму сину ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_5 .
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_10 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.06.1974.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.08.2015, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з довідкою, що видана виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 12.02.2016 вих.№283/02-31, ОСОБА_1 мешкала разом з своїм чоловіком ОСОБА_4 з 15.09.1971 по 31.07.2015 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.11.2020, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в 23/36 частках за ОСОБА_3 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 по справі №635/6213/16-ц; в 1/6 частці за ОСОБА_5 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2018 по справі №635/703/18; в 1/12 частці за ОСОБА_6 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2018 по справі №635/703/18.
Відповідно до листа КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 16.10.2020 вих.№498, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складається з житловим будинку «А-1» загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., сараю «Б», «В», «Г», «З», гаражу «Ж», вбиральні «У», «М», душу «Л», навісу «Н», огорожі «1-4, водопроводу «К».
Постановою державного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Ольховської Л.М. від 04.12.2020 вих.№3794/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/18частку в праві спільної власності на житловйи будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Разом з тим, у відповідності зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Так, відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.
У 1953 році на ім`я ОСОБА_7 . Височанською селищною радою народних депутатів було виділено 1200 кв.м земельної ділянки для будівництва житлового будинку. В тому ж році ОСОБА_7 отримав проект будівництва двокімнатного житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , цього ж року спірний житловий будинок був збудований.
У 1975 році ОСОБА_7 прибудував до будинку дві прибудови, дві веранди, сарай, два погреби, у 1980 році побудовані веранда, гараж, сарай.
Так, у 1953 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.
Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.
Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.
Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.
Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.
Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).
Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.
Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1953 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.
Будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня.
Крім цього, об`єкти збудовані до 05.08.1992 року не відносяться до категорії самочинного майна, згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. №582/5773 (зі змінами та доповненнями).
Отже, спірний житловий будинок є об`єктом права власності, а також існують правові підстави для визнання за спадкоємцями права власності на цей будинок у порядку спадкування.
Судовим розглядом встановлено, що спірний будинок був побудований ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в період шлюбу за спільні кошти.
Відповідно до ст..112 ЦК УРСР, право спільної сумісної власності є одним з правових режимів приватної власності, що виникає лише у випадках прямо передбачених законом та договором.
Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Викладені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 по справі №635/6213/16-ц.
Спірний будинок належав ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з ч.1 ст.71 СК України майно ,що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
За життя ОСОБА_7 було складено заповіт, відповідно умов якого, усе належне йому майно, він у рівних частках заповідав сину ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.
У зв`язку з чим, ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
На час смерті спадкодавця у вказаному будинку були зареєстровані дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
До першої нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися: 10.02.2015 року ОСОБА_4 (спадкування за заповітом); 10.02.2015р. ОСОБА_11 (спадкування за заповітом) та 10.02.2015 року ОСОБА_6 (як спадкоємець, який має право на обов`язкову частку спадщини).
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями першої черги за законом стали його дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_6 . Спадкоємцями за заповітом онук (син ОСОБА_6 ) - ОСОБА_5 , та син ОСОБА_4 , який є також спадкоємцем 1-ї черги за законом.
Дружина спадкодавця ОСОБА_3 набула право власності на даний будинок у 23/36 частках на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017, з яких часка в порядку поділу спільного майна подружжя, 1/12 в порядку спадкування після чоловіка ОСОБА_7 , як на обов`язкову частку в спадщині.
Також ОСОБА_3 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 успадкувала 1/18 частку будинку в порядку спадкування після свого сина ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після батька оскільки постійно проживав разом з ним на день його смерті, але не встиг оформити своїх спадкових прав на 1/6 частку будинку яка належала йому в порядку спадкування після свого батька ОСОБА_7 .
Дочка ОСОБА_7 - ОСОБА_6 набула права власності на 1/12 частку будинку на підставі рішення суду від 29.08.2018р. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 , як на обов`язкову частку в спадщині.
Онук ОСОБА_7 - ОСОБА_5 набув права власності на 1/6 частку будинку на підставі рішення суду від 29.08.2018р. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_7 .
Таким чином спадкоємці після ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вже реалізували свої права на спадкування після ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 також реалізувала своє право на спадкування після ОСОБА_4 .
Спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є його мати ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_1 , та діти ОСОБА_2 , ОСОБА_8 .
Враховуючи, що спадкове майно, яке ОСОБА_4 успадкував після свого батька ОСОБА_7 становить 1/6 частка будинку, а спадкоємець ОСОБА_3 вже оформила свої спадкові права на свою 1/18 частку, відповідно спадкова маса яка залишилася для спадкування іншими спадкоємцями становить 1/9 частки спірного будинку.
В шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_4 до держнотконтори звернулися:
24 вересня 2015 року дружина спадкодавця - ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини ;
05 січня 2016 року дочка спадкодавця - ОСОБА_2 з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого;
ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка спадкодавця - ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини.
Інші заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до держнотконтори не надходили. Заповіти від імені ОСОБА_4 нотаріально не посвідчувалися. Свідоцтва про право на спадщину після нього станом на 04.12.2020р. держнотконторою не видавалися.
На думку суду, спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка складалась з 1/9 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто кожний по 1/18 частці, а тому суд задовольняє позов в повному обсязі та визнає за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на належні їм частки.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частину житлового будинку загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/18 частину житлового будинку загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повний текст рішення складено 13.09.2021.
Суддя Д.М. Савченко