Справа № 643/2269/19
Провадження № 2/643/255/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021

26 січня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Диліжанс» про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, розірвання договору оренди нежитлового приміщення, усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 30.12.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «Євро-Диліжанс» в особі директора ОСОБА_2 укладено договір надання послуг №3 (оренда нежитлового приміщення) строком з 01.01.2018 по 30.06.2018 включно. Згідно умов договору ОСОБА_1 передає, а ТОВ «Євро-Диліжанс» в особі директора Закутня Т.І. приймає у тимчасове користування нежитлове приміщення «Д», загальною площею 474кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для використання в цілях, передбачених видом діяльності орендаря. Відповідно до п.п.3.1 договору встановлена орендна плата в сумі 23700грн на місяць, яка здійснюється орендарем в готівковій або безготівковій формі щомісяця в порядку передоплати до 10-го числа поточного місяця. Підпунктом 1.2 договору передбачена передача приміщення в оренду за актом прийому-передачі, згідно якого від 30.12.2017 ОСОБА_1 здав, а ТОВ «Євро-Диліжанс» в особі директора ОСОБА_2 прийняла орендоване приміщення «Д» за вищевказаною адресою, яке придатне до експлуатації, тобто позивач виконав свої зобов`язання за договором. Між тим, орендар вносив платежі не в порядку передоплати до 10-го числа поточного місця та виконав свої зобов`язання по оплаті орендної плати лише до 01.03.2018. Оскілки п.п.3.1 договору орендна плата на місяць складає 23700грн. за мінусом податків ПДФО, орендар перераховує орендодавцю суму у розмірі 19078,50грн. на місяць, а тому заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.03.2018 по 30.06.2018 становить 7=76314грн. Далі, згідно п.п.4.1 договору строк оренди закінчився 01.07.2018, а станом на 04.02.2019 орендовані приміщення відповідачем не звільнені, договір поновлений ще на 6 місяців до 31.12.2018. Отже, відповідач має заборгованість перед позивачем за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 в сумі 114471грн., а загалом за період з 01.03.2018 по 05.02.2019 209863,50грн. Також позивач зазначає, що відповідно до п.п.6.2 договору при не сплаті орендарем орендної плати в строк, зазначений п.п.3.3 орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди та обмежити доступ орендаря до орендованого приміщення. Рішенням Київського районного суду м. Харкова встановлено, що ТОВ «Євро-Диліжанс» був утримувачем митного складу, що здійснює свою діяльність в зоні діяльності митного посту «Харків-центральний» Харківської митниці ДФС, розташованого за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Білгородська,1, а позивач по справі є директором ТОВ «Євро_Диліжанс». Наказом Харківської митниці ДФС №113 було анульовано дозвіл на відкриття та експлуатацію вказаного митного складу. Після анулювання вказаного дозволу на складі ТОВ «Євро-Диліжанс» зберігався залишок товарів. 27.07.2017 ТОВ «Євро-Диліжанс» звернулося з листом до Харківської митниці ДФС про прийняття рішення про переміщення товарів, які зберігаються на митному складі ТОВ «Євро-Диліжанс» на склад органу доходів та зборів та запропонував приміщення складу ТОВ «Євро-Диліжанс» використати Харківською митницею ДФС як склад органу доходів і зборів, але як встановлено вказаний товар Харківській митниці ДФС не було передано, при цьому митниця повідомила ТОВ «Євро-Диліжанс» про готовність прийняття вказаного товару. За вказаним фактом 14.09.2017 складено протокол у відношенні позивача по вказаній вище справі за ч.2 ст. 478 МК України з призначенням дати розгляду, що останнім проігноровано. 11.01.2018 відносно позивача складено постанову за ч.2 ст. 478 МК України за порушення встановленого строку розпорядження товарами, які зберігаються на митному складі, у разі анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію складу, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму3 8500грн. Такі обставини свідчать про те, що відповідач продовжує розміщувати свої товари на складі позивача. Далі, п.п.6.1 договором оренди передбачено, що у разі несвоєчасного внесення орендарем орендної плати в строк, зазначений у п.п.3.3 орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення, а оскільки відповідач несвоєчасно вносив орендні платежі, то пеня за період з 01.01.2018 по 01.01.2019 складає 131512,95грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних і суму інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, які становлять 5899,16грн. та 10031,45грн., відповідно.

Від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, із яких вбачається, що ТОВ «Євро-Диліжанс» вважає вимоги позовної заяви необґрунтованими та безпідставними. Так, відповідач вважає, що не порушував укладений договір оренди нежитлового приміщення від 30.12.2017 №3 в частині розрахунків за надані послуги. Термін договору згідно п.4.1 договору розпочався з 01.01.2018 та закінчився 30.06.2018. Згідно наданих актів виконаних робіт за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 ТОВ «Євро-Диліжанс» сплату за орендоване приміщення сплачувало частково в готівковій формі та частково в безготівковій формі, належним чином та претензій з боку позивача не надходило. Відповідач не погоджується з тим, що продовжено строк дії договору з липня 2018 до грудня 2018, оскільки позивачем обмежено доступ до орендованого приміщення з липня 2018, що відповідачу ускладнювало звільнити приміщення. Крім того, позивач не повідомляв відповідача про продовження строку дії договору, не направляв рахунки на оплату послуг, акти виконаних робіт тощо. Далі, відповідач з моменту закінчення дії договору фактично був позбавленим можливості користування орендованим приміщенням через незаконне блокування доступу до приміщення через існуючу заборгованість, що позивачем не спростовується. Власники товару, який зберігався в орендованому приміщенні через дії позивача, буди позбавлені можливості розпоряджатися товаром. Відповідач неодноразово звертався про готовність звільнити орендоване приміщення та 18.01.2019 листом просило позивача забезпечити 28.01.2019 доступ працівникам ТОВ «Євро-Диліжанс» до приміщення складу для проведення інвентаризації тощо, що отримано позивачем лише 29.01.2019. Повторно відповідач 08.02.2019 звернувся до позивача про забезпечення доступу представникам ТОВ «Євро-Диліжанс» до приміщення складу, що також позивачем проігноровано. Оскільки товари, що знаходились під митним контролем і працівники Харківської митниці ДФС двічі намагались потрапити до орендованого приміщення. 26.04.2019 посадовими особами Харківської митниці ДФС складено акт про перешкоджання посадовим особам Харківської митниці ДФС в доступі до товарів. Зокрема, охоронець, який знаходився біля воріт огородженої території представився ОСОБА_1 та відмовився пропускати на територію представників ТОВ «Євро-Диліжанс» та інспекторів Харківської митниці ДФС. 02.05.2019 повторно складено акт пр. перешкоджання посадовими особами в доступі до товарів. Отже, позивачем жодного разу не надано доступу до товарів в період з моменту закінчення дії договору до середини травня 2019. Також відповідач зазначає, що станом на 25.10.2019 частково звільнило приміщення та вивезло товари. Щодо розірвання договору відповідач не заперечує, але не на підставах, які зазначає позивач.

Представник позивача в судовому засідання підтримав викладені обставини і вимоги позову, просить їх задовольнити. В подальшому надав заяву про слухання справи за цього відсутністю.

Представник відповідача з вимоги позову не визнав повністю, підтримавши доводи, викладені у своїх письмових поясненнях.

В подальшому представник відповідача в судові засідання не з`явився, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за своєю відсутністю, до суду не надішли.

Свідки зі сторони відповідача, що заявлені для допиту в судовому засіданні для підтвердження доводів відповідача, в судове засідання також не з`явились.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що 30.12.2017 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Диліжанс» в особі директора ОСОБА_2 укладено договір надання послуг №3 (оренда нежитлового приміщення) строком з 01.01.2018 по 30.06.2018 включно.

Умовами договору передбачено, що ОСОБА_1 передає, а ТОВ «Євро-Диліжанс» в особі директора Закутня Т.І. приймає у тимчасове користування нежитлове приміщення «Д», загальною площею 474кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для використання в цілях, передбачених видом діяльності орендаря.

Відповідно до п.п.3.1 договору встановлена орендна плата в сумі 23700грн. на місяць, яка здійснюється орендарем в готівковій або безготівковій формі щомісяця в порядку передоплати до 10-го числа поточного місяця.

Підпунктом 1.2 договору передбачена передача приміщення в оренду за актом прийому-передачі.

Згідно акту від 30.12.2017 ОСОБА_1 здав, а ТОВ «Євро-Диліжанс» в особі директора Закутня Т.І. прийняла орендоване приміщення «Д», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке придатне до експлуатації.

Такі обставини підтверджено копіями договору про надання послуг №3 (оренда нежитлового приміщення) від 30.12.2017, акту прийому-передачі орендованого приміщення від 30.12.2017, актів прийому-передачі виконаних послуг до договору оренди №3 від 30.12.2017 (а.с.102-110).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до положень ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв`язку.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання за договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідач, як орендар вносив платежі в порядку передоплати до 10-го числа поточного місця та виконав свої зобов`язання по оплаті орендної плати лише до 01.03.2018 (а.с.111-116).

Оскільки п.п.3.1 договору орендна плата на місяць складає 23700грн. за мінусом податків ПДФО, орендар перераховує орендодавцю суму у розмірі 19078,50грн. на місяць.

Заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.03.2018 по 30.06.2018 становить 7=76314грн.

Далі, згідно п.п.4.1 договору строк оренди закінчився 01.07.2018, станом на 04.02.2019 орендовані приміщення відповідачем не звільнені, договір поновлений на 6 місяців до 31.12.2018.

Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 в сумі 114471грн., а загалом за період з 01.03.2018 по 05.02.2019 209863,50грн.

Відповідно до п.п.6.2 договору при не сплаті орендарем орендної плати в строк, зазначений п.п.3.3 орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди та обмежити доступ орендаря до орендованого приміщення.

Відповідно до ст.785 ЦК України у випадку припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, у якому вона була одержана, із урахуванням нормального зносу, або в стані, який обумовлений у договорі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 встановлено, що ТОВ «Євро-Диліжанс» був утримувачем митного складу, що здійснює свою діяльність в зоні діяльності митного посту «Харків-центральний» Харківської митниці ДФС, розташованого за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Білгородська,1, а позивач по справі є директором ТОВ «Євро-Диліжанс». Наказом Харківської митниці ДФС №113 анульовано дозвіл на відкриття та експлуатацію вказаного митного складу. Після анулювання вказаного дозволу на складі ТОВ «Євро-Диліжанс» зберігався залишок товарів. 27.07.2017 ТОВ «Євро-Диліжанс» звернулося з листом до Харківської митниці ДФС про прийняття рішення про переміщення товарів, які зберігаються на митному складі ТОВ «Євро-Диліжанс» на склад органу доходів та зборів та запропонував приміщення складу ТОВ «Євро-Диліжанс» використати Харківською митницею ДФС як склад органу доходів і зборів, але як встановлено вказаний товар Харківській митниці ДФС не було передано, при цьому митниця повідомила ТОВ «Євро-Диліжанс» про готовність прийняття вказаного товару. За вказаним фактом 14.09.2017 складено протокол у відношенні позивача по вказаній вище справі за ч.2 ст. 478 МК України з призначенням дати розгляду, що останнім проігноровано. 11.01.2018 відносно позивача складено постанову за ч.2 ст. 478 МК України за порушення встановленого строку розпорядження товарами, які зберігаються на митному складі, у разі анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію складу, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500грн. (а.с.59-63).

Отже, такі обставини свідчать про те, що відповідач продовжує розміщувати свої товари на складі позивача.

Положеннями ст. 785 ЦК України також визначено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підпунктом 6.1 договором оренди передбачено, що у разі несвоєчасного внесення орендарем орендної плати в строк, зазначений у п.п.3.3 орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення, а оскільки відповідач несвоєчасно вносив орендні платежі, то пеня за період з 01.01.2018 по 01.01.2019 складає 131512,95грн.

За несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання 3% річних і сума інфляційних виплат становлять 5899,16грн. та 10031,45грн., відповідно.

З боку позивача на адресу відповідача 30.11.2018 направлено претензію через наявність заборгованості на суму 173097,67грн., не звільнення орендованого приміщення тощо (а.с.42,43).

17.12.2018 ТОВ «Євро-Диліжанс» направило відповідь на претензію із зазначенням того, що на момент отримання претензії орендоване приміщення за цільовим призначенням не використовується, орендну плату підприємство сплачувало належним чином, також ТОВ «Євро-Диліжанс» неодноразово в усній формі зверталось до ОСОБА_1 про готовність підписання акту-прийому-здачі орендованого приміщення та вивезення товару, що останнім проігноровано з посилання на наявну заборгованість, а також з вимогою про надання доступу до приміщення (а.с.46-48).

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці данні встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Отже, аналізуючи викладене вище, оцінюючи надані сторонами докази у своєї сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими, належним чином доведеними.

Доводи відповідача про те, що орендоване приміщення ним не використовується, орендну плату сплачувало належним чином та з боку позивача чиняться перешкоди щодо доступу до орендованого приміщення та товарів належними та допустимими доказами не підтверджено, доводи позивача не спростовано.

Надання з боку відповідача у підтвердження своїх доводів копій відповіді на лист ОСОБА_1 від 26.12.2018, відповіді ОСОБА_1 а лист №16 від 18.01.2019, відповіді на лист ОСОБА_1 від 18.01.2019, інформаційних документів митниці та відповіді Харківської митниці ДФС та лист від 23.04.2019, актів про перешкоджання посадовим особам Харківської митниці ДФС в доступі до товарів від 26.04.2019 і від 02.05.2019 після звернення позивача з вказаним позовом до суду, на думку суду, не є належними, допустимими та переконливими доказами у підтвердження заперечень відповідача і не спростовують висновків суду.

Далі,позивач зазначає, що ним сплачено за послуги адвоката 8196,88грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничої допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір суми, що підлягає сплати в порядку компенсації витрат адвоката, необхідним для надання правничої допомоги, встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, позивачем у підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано копії договору про надання адвокатським бюро № 02 від 10.01.2019, повноваження адвоката, рахунку на оплату №85 від 14.02.2019, акту здачі-приймання робіт №85 від 14.02.2019, додаткової угоди №1 від 14.02.2019 до договору №02 від 10.01.2019, платіжного доручення №7234030 від 15.02.2019 (а.с.17-26).

Отже, вимоги позивача щодо сплачених витрат на професійну правничу допомогу підтверджено вищевикладеним.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлено.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в тому числі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Диліжанс» (, Харківська область, м. Харків. вул. Гвардійців Широнінців,33) на користь ОСОБА_1 (ОКПОУ (ІПН): НОМЕР_1 ) суму основного боргу за весь час прострочення у розмірі 131512 (двісті дев`ять тисяч вісімсот шістдесят три)грн.,50 коп.; пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення у розмірі 131512 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот дванадцять)грн.,95 коп.; інфляційні збитки за період з 01.03.2018 по 05.02.2019, що складають 10031 (десять тисяч тридцять одна)грн., 16 коп.

Розірвати договір надання послуг №3 (оренда нежитлового приміщення) від 30.12.2017, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ДИЛІЖАНС» та ОСОБА_1 .

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-ДИЛІЖАНС» усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловим приміщенням «Д», загальною площею 474кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення нежитлового приміщення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Диліжанс» (, Харківська область, м. Харків. вул. Гвардійців Широнінців,33) на користь ОСОБА_1 (ОКПОУ (ІПН): НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 5109 (п`ять тисяч сто дев`ять)грн.,88 коп. та судові витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 8196 (вісім тисяч сто дев`яносто шість)грн., 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; (РНОКПП (ІПН): НОМЕР_2 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ДИЛІЖАНС», адреса місцезнаходження: 61170, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців,33; (, ІПН:40).

Суддя