КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко Ірини Сергіївни про розірвання кредитного та іпотечного договорів,

за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва було розглянуто справу за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», ПН КМНО Кравченко І.С. про розірвання кредитного та іпотечних договір та ухвалено рішення яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 412837,16 доларів США та 1329046,45 гривень штрафу та пені.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», ПН КМНО Кравченко І.С. про розірвання кредитного та іпотечних договір - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» штрафу у розмірі 22776, 48 дол. США, в цій частині у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у сумі 412837,16 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 341941,35 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків - 70895,81 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 847855,36 гривень - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року в нескасованій частині та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестиції» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року, з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, у справі №756/10266/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», ПН КМНО Кравченко І.С. про розірвання кредитного та іпотечного договорів.

На виконання вказаного рішення, Оболонським районним судом м. Києва 19 серпня 2021 року видано виконавчі листи №756/10266/15-ц.

30 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» правонаступником, якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11/П/05/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 401320,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим договором, строком до 28 січня 2028 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язання 30 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений ПН КМНО Кравченко І.С., відповідно до умов якого позивач передав в заставу відповідачу нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,20 кв.м., житловою 41,60 кв.м.

15 грудня 2020 року ОСОБА_1 дізнався, що право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій», що підтверджується інформаційною довідкою 237100453 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15 грудня 2020 року.

Таким чином ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.37 ЗУ « Про іпотеку», яка передбачає можливість визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або іпотечного застереження, що містяться в договорі іпотеки.

Таким чином зобов`язання за кредитним договором №11/П/05/2008-840 від 30 січня 2008 року та договором іпотеки є припиненими.

Просив, визнати виконавчий лист №756/10266/15-ц виданий 17 березня 2021 року, Оболонським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою, у якій просив стягнути з ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» на його користь 25 849,69 грн, зазначивши, що 07 жовтня 2021 року в межах виконавчого провадження №66880981 відкритого на підставі виконавчого листа №756/10266/15 виданого 17 березня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва, з банківських рахунків ОСОБА_1 було примусово списано вищезазначену суму, а саме: 24 713,74 грн списано з рахунку відкритого в АТ «Універсал Банк» та 1 135,95 грн. списано з рахунку відкритого в АТ «ПриватБанк».

На думку заявника, враховуючи припинення зобов`язання за кредитним договором №11/П/05/2008-840 від 30 січня 2008 року, вищезазначені кошти стягнуті на користь стягувача безпідставно, а тому мають бути повернуті ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, послався на те, що 30 січня 2008 року між Позивачем та ВАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір №11/П/05/2008-840.

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 401320 доларів США з метою придбання нерухомого майна. Кінцевий термін погашення Кредиту визначено 07 листопада 2028 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Позивачем (іпотекодавцем) та Банком (іпотекодержателем) було укладено Договір іпотеки №б/н від 30 січня 2008 року посвідчений ПН КМНО Кравченко І.С., за реєстровим №398, за умовами якого Позивачем передано в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме, житлову квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року прийнятим у справі №756/10266/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», ПН КМНО Кравченко І.С. про розірвання кредитного та іпотечних договір, задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та відмовлено в задоволенні зустрічного позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року, рішення суду першої інстанції частково скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №11/П/05/2008-840 від 30 січня 2008 року, на користь ПАТ «КБ «Надра» у сумі 412837,16 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 341941,35 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків - 70895,81 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 847855,36 гривень.

02 вересня 2021 року Київським апеляційним судом замінено стягувача у справі №756/10266/15-ц. Правонаступником ПАТ «КБ «Надра» визнано ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестиції».

15 грудня 2020 року ОСОБА_1 дізнався, що право власності на житлову квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій».

Вказана реєстраційна дія вчинена 24 листопада 2020 року ПН КМНО Щелковим Д.М., про що свідчить інформаційна довідка 237100453 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15 грудня 2020 року.

Отже, ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» в позасудовий спосіб звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.37 ЗУ «Про іпотеку», яка передбачає можливість визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або іпотечним застереженням, що міститься в договорі іпотеки.

В свою чергу стаття 36 ЗУ «Про іпотеку» визначає наступне: «Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя; боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя».

Відтак, з моменту реєстрації за ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» права власності на житлову квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , всі наступні вимоги Товариства є недійсними.

Фактично, зобов`язання за кредитним договором №11/П/05/2008-840 від 30 січня 2008 року та Договором іпотеки (як похідним зобов`язанням) є припиненими.

Не погоджуючись з вказаними діями іпотеко держателя, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до Печерського районного суду м. Києва.

В свою чергу, 05 лютого 2021 року Печерський районний суд м. Києва відкрив провадження у справі №757/447/21-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фонд Гарантування Інвестицій», третя особа - ПН КМНО Щелков Д.С., про скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень. Розгляд справи наразі триває.

Проте, 20 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчиним А.А. відкрито виконавче провадження №66880981 на підставі виконавчого листа №756/10266/15-ц виданого 17 березня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва.

07 жовтня 2021 року в межах зазначеного виконавчого провадження з банківських рахунків ОСОБА_1 було примусово списано 25 849,69 грн. з яких:

24 713,74 грн. списано з рахунку відкритого в АТ «Універсал Банк»;

1 135,95 грн. списано з рахунку відкритого в АТ «Приват Банк».

Отже, враховуючи припинення зобов`язання за кредитним договором №11/П/05/2008-840 від 30 січня 2008 року вважає, що вищевказані кошти стягнуті на користь стягувача безпідставно, а в разі визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дані кошти повинні бути повернуті ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що наразі він фактично відповідає за невиконане зобов`язання у подвійному розмірі: по-перше, шляхом позбавлення права власності на житлову квартиру (яка була предметом договору іпотеки), по-друге, шляхом примусового стягнення коштів на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року.

Наразі він позбавлений права володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, сам факт оскарження Апелянтом в Печерському районному суді м. Києва реєстрації права власності за ТОВ «Фонд Гарантування Інвестицій» житлової квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не може слугувати достатньою підставою для покладання на фізичну особу обов`язку подвійної відповідальності за кредитним зобов`язанням.

Просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист №756/10266/15-ц виданий 17 березня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» на його користь 25849,69 грн.

На апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» подало відзив, обґрунтовуючи його тим, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованою та передчасною з огляду на оскарження ним законності набуття права власності ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» на квартиру - предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Так, 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» про скасування рішення ПН КМНО Щелкова Д.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

05 лютого 2021 року ухвалами Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру - предмет іпотеки.

До теперішнього часу розгляд даної справи триває, рішення по суті спору не прийняте.

Таким чином, на теперішній час ОСОБА_1 оскаржує в судовому порядку реєстрацію за ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» права власності на предмет іпотеки в позасудовий спосіб на підставі Договору іпотеки в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Вважає, що не заслуговують уваги наведені апелянтом у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та апеляційній скарзі доводи про те, що ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», яка передбачає можливість визнання за іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або іпотечного застереження, що містяться в договорі іпотеки, оскільки ОСОБА_1 на теперішній час оскаржує в Печерському районному суді м. Києва у справі №757/447/21 перереєстрацію права власності на квартиру - предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій», тобто оскаржує єдину підставу, яку сам зазначає у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню при зверненні до Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/10266/15.

Крім того, звертає увагу на те, що задоволення Печерським районним судом м. Києва заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №757/4471/21 та накладення арешту на квартиру - предмет іпотеки, фактично позбавило ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» можливості розпоряджатися належною йому власністю, отриманою рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.

Тобто, у разі задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» буде позбавлено як предмета іпотеки - квартири, так і можливості стягнути будь-які кошти з боржника в межах процедури виконавчого провадження.

Таким чином, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованою, передчасною та такою, що спрямована на повне ухилення від повернення заборгованості за Кредитним договором.

Просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва було розглянуто справу за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», ПН КМНО Кравченко І.С. про розірвання кредитного та іпотечних договір та ухвалено рішення яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 412837,16 доларів США та 1329046,45 гривень штрафу та пені.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», ПН КМНО Кравченко І.С. про розірвання кредитного та іпотечних договір - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» штрафу у розмірі 22776,48 дол. США, в цій частині у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у сумі 412837,16 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 341941,35 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків - 70895,81 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 847855,36 гривень - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року в нескасованій частині та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестиції» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року, з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, у справі №756/10266/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», ПН КМНО Кравченко І.С. про розірвання кредитного та іпотечного договорів.

На виконання рішення суду Оболонським районним судом м. Києва 19 серпня 2021 року видано виконавчі листи №756/10266/15-ц.

В якості забезпечення виконання зобов`язання 30 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» правонаступником, якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений ПН КМНО Кравченко І.С., відповідно до умов якого позивач передав в заставу відповідачу нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,20 кв.м., житловою 41,60 кв.м.

15 грудня 2020 року ОСОБА_1 дізнався, що право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій», що підтверджується інформаційною довідкою 237100453 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15 грудня 2020 року.

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до TOB «ФК «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ПН КМНО Щелков Д.М. про скасування рішення ПН КМНО Щелкова Д.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - накладено арешт на квартиру - предмет іпотеки.

Таким чином на теперішній час ОСОБА_1 оскаржує в судовому порядку реєстрацію TOB «ФК «Фонд гарантування інвестицій» за собою предмета іпотеки в позасудовий спосіб на підставі Договору іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заяви не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд не прийняв до уваги наведені заявником у заяві доводи про те, що ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», яка передбачає можливість визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або іпотечного застереження, що містяться в договорі іпотеки, оскільки ОСОБА_1 в Печерському районному суді м. Києва у справі №757/447/21 оскаржує реєстрацію права власності на квартиру-предмет іпотеки за TOB «ФК «Фонд гарантування інвестицій», тобто оскаржує єдину підставу, яку сам зазначає у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню при зверненні до Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/10266/15.

Проте, з висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Натомість, положення статті 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачають таку самостійну підставу припинення зобов`язання як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя.

Частиною четвертою статті 36 ЗУ «Про іпотеку» у редакції ЗУ від 03 липня 2018 року №2478-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 04 листопада 2018 року та введений в дію 04 лютого 2019 року, визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

- боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;

- боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, частина четверта статті 36 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції Закону №2478-VII фактично - частина п`ята статті 36 ЗУ «Про іпотеку») є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми статті 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням.

Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання.

Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення.

Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Саме такого правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13 лютого 2019 року (справа №759/6703/16-ц), від 27 лютого 2019 року (справа №263/3809/17), від 17 квітня 2019 року (справа №204/7148/16-ц), від 16 жовтня 2019 року (справа №337/7391/13-ц), від 20 листопада 2020 року (справа №295/795/19), від 17 лютого 2021 року (справа №754/5275/16), від 11 березня 2021 року (справа №524/378/17).

Отже, у разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 ЗУ «Про іпотеку», зобов`язання боржника - фізичної особи припиняється, оскільки за змістом положень статті 36 ЗУ «Про іпотеку» усі наступні вимоги кредитора - іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2021 року (справа №814/775/20).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 про наявність підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на припинення його обов`язку перед стягувачем ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій».

У контексті зазначеного поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що іпотекодержатель (ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій») скористалось своїм правом, передбаченим договором іпотеки від 30 січня 2008 року, та 24 листопада 2020 року зареєструвало за собою право власності на передане в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала іпотекодавцю ОСОБА_1 , у рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку», тобто вирішило питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору.

Таким чином, унаслідок завершення позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 січня 2008 року припинилися у цілому, у тому числі у частині, непогашеній за рахунок іпотечного майна.

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа №756/10266/15-ц, виданого 17 березня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва, є необґрунтованим у зв`язку з припиненням обов`язку боржника унаслідок реалізації стягувачем права на задоволення своїх вимог у позасудовий спосіб за рахунок належного боржнику іпотечного майна.

Наведеного висновку суд першої інстанції дійшов помилково, оскільки не застосував до спірних правовідносин положення статті 36 ЗУ «Про іпотеку».

Зважаючи на обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про неправильне застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального права, зокрема не застосування судом положень статті 36 ЗУ «Про іпотеку» та не урахування висновків Верховного Суду щодо її застосування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , а саме: визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №756/10266/15-ц, виданий 17 березня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва.

Крім того, 20 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчиним А.А. відкрито виконавче провадження №66880981 на підставі виконавчого листа №756/10266/15-ц, виданого 17 березня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва та 07 жовтня 2021 року в межах зазначеного виконавчого провадження з банківських рахунків ОСОБА_1 було примусово списано 25849,69 грн., з яких: 24 713,74 грн. - з рахунку відкритого в АТ «Універсал Банк» та 1 135,95 грн. - з рахунку відкритого в АТ «ПриватБанк».

Враховуючи припинення зобов`язання за кредитним договором, а також визнання виконавчого листа №756/10266/15-ц, виданого 17 березня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню, вищезазначені кошти підлягають поверненню ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного м. Києва від 28 жовтня 2021 року скасувати і постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити. Визнати виконавчий лист №756/10266/15-ц виданий 17.03.2021 р., Оболонським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» на користь ОСОБА_1 25849,69 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба