Справа № 466/2685/21 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/1697/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ніткевича А.В.,

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Лаврова Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» та заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон і порядок», що приєднався до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року у складі судді Невойта П.С. у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон і порядок», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з участю третіх осіб ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, -

встановив:

Представник позивача адвокат Синявська І.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн», ТзОВ «Нерухомість-Закон і порядок», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.03.2021 кв. АДРЕСА_1 , скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру та витребування майна.

Одночасно з позовною заявою, подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 - до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що вона подала до суду позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна. Позивачка є співвласником квартири АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 . 19.07.2007 ОСОБА_3 уклав кредитний договір №22/МБ-33 з ВАТ ТКБ «Надра». Для забезпечення виконання за кредитним договором укладено договір застави та договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира. За рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10.02.2010 та рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09.12.2010 солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 6968,45 доларів США, що еквівалентно 55 313,47 грн. заборгованого платежу по кредиту та 7328,79 дол. США, що еквівалентно 58 173,76 грн. заборгованості по відсотках, а всього 13997,24 дол. США, що еквівалентно 113 487,23 грн.

27.07.2017 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження 41073612 з виконання рішення: підстава закінчення виконавчого провадження - реалізовано транспортний засіб на електронний торгах 20.02.2017.

Зазначає, що ПАТ КБ «Надра» перебуває в стані припинення. Їй стало відомо, що ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором від 17.07.2020 є правонаступником ПАТ КБ «Надра Банк».

23.03.2021 між ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» укладено Договір про купівлю-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Позивач вказує на те, що ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» не мало права укладати Договір купівлі-продажу квартири, оскільки строк зобов`язання за кредитним договором закінчився, зобов`язання виконане.

Як підставу для забезпечення позову зазначав, що існує реальна небезпека заподіяння шкоди позивачу, його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення за позовом, що в свою чергу може призвести до ускладнення виконання рішення суду або зробити його неможливим.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено відчужувати у будь-який спосіб.

Ухвалу оскаржив відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн».

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. В апеляційній скарзі зазначає, що у заяві про забезпечення прозову відсутні посилання на фактичні обставини, які б свідчили про намір ТзОВ «Нерухомість-Закон і порядок» відчужити спірне майно, позивач не надала належних та допустимих доказів існування таких ризиків. Доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову грунтуються лише на її власних припущеннях.

Всупереч вимогам цивільного процесуального законодавства України, суд першої інстанції наклав арешт на спірну квартиру лише на підставі припущень позивача про потенційну можливість її відчуження відповідачем. Натомість, Верховний Суд у своїй практиці звертає увагу на те, що обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Саме посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертає увагу на те, що позивач звернулась до суду із немайновими вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, які у разі їх задоволення, не вимагатимуть їх примусового виконання. Накладаючи арешт на спірну квартиру, яка належить на праві власності ТзОВ «Нерухомість-Закон і порядок», суд першої інстанції обмежив право власності товариства на зазначене майно, що свідчить про порушення вимоги щодо співмірності заходів забезпечення позову, передбаченого ч.3 ст. 150 ЦПК України.

Окрім того, всупереч вимогам ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подана заява про забезпечення позову не містить ціну позову та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31.03.2021 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Заявою від 05.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон та порядок» приєдналось до апеляційної скарги ТОВ «Преміум ЛігалКолекшн» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року у справі №466/2685/21.

У заяві наголошує, що протиправне застосування судом першої інстанції заходів забезпечення позову порушує права товариства, як власника спірного майна. Вважає, що спір між сторонами відсутній, оскільки оспорюваний правочин вчинено з додержанням норм ст. 203 ЦК України та відповідно до вимог чинного законодавства України. У продавця були законні підстави бути стороною правочину та укладати Договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

Всупереч вимогам ЦПК України, суд першої інстанції не дослідив фактичні обставини справи, не пересвідчився у наявності спору між сторонами, а тому безпідставно застосував заходи забезпечення позову, чим обмежив право власності товариства на зазначене майно.

За таких обставин, всупереч вимогам ст. ст. 12 81, 263 ЦПК України, суд неповно з`ясував обставини справи та визнав доведеними обставини, не підтверджені жодними доказами; всупереч вимогам ч.2 ст.149 ЦПК України, суд застосував захід забезпечення позову, не з`ясувавши, чи може невжиття такого заходу істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; всупереч вимогам ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суд задовольнив заяву про забезпечення позову, яка не містить ціни позову та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; суд порушив вимогу щодо співмірності забезпечення позову, передбачену ч.3 ст. 150 ЦПК України, а саме накладав арешт на спірну квартиру, чим обмежив право власності відповідача на неї, з метою забезпечення завідомо безпідставних вимог позивача.

У зв`язку з наведеним, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31.03.2021 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Синявська І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 зазначила про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн». Вказала, що дії відповідача ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» самі по собі свідчили про відчуження квартири АДРЕСА_1 на момент звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову від 29.03.2021. Відповідач, без повідомлення позивача, відчужив майно, яке є по-перше, єдиним житлом позивачки, по-друге, порушуються права неповнолітньої дитини сина боржника ОСОБА_6 , 2010 року народження, який там проживає. Окрім того, договір купівлі-продажу від 23.03.2021 вчинено за явно заниженою ціною, яка не відповідає ринковій ціні. Сам факт звернення до суду з позовом свідчить про наявність спору між сторонами. Вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково враховуючи таке.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З матеріалів оскарження ухвали встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.07.2007 ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

19.07.2007 ОСОБА_3 укладено кредитний договір №22/МБ-33 з ВАТ ТКБ «Надра». Для забезпечення виконання за кредитним договором укладено договір застави та договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09.12.2010 солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 в користь відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 6 968,45 доларів США, що еквівалентно 55313,47 грн. заборгованого платежу по кредиту та 7 328,79 дол. США, що еквівалентно 58173,76 грн. заборгованості по відсотках, а всього 13 997,24 дол. США, що еквівалентно 113487,23 грн.

27.07.2017 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Дзень В.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №41073612 з примусового виконання виконавчого листа №2-272/2010, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 19.11.2013 на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору. У вказаній постанові зазначено, що відповідно до акта про проведені електронні торги від 20.02.2017 майно боржника, а саме транспортний засіб марки ГАЗ 3307 АП-18-04 реалізовано; згідно з розпорядженням державного виконавця кошти направлені в ГУ ДКСУ у Львівській області для їх подальшого перерахування стягувачу, чим фактично виконаний виконавчий документ. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто.

17 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір №GL48N718070_1_2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитним договором 33/МБ -33 від 19.07.2007, договорами поруки, права іпотекодержателя за договором іпотеки, права заставодержателя за договором застави, укладеним у забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань позичальника, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №GL48N718070_1_2 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020.

17 липня 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШИН» укладено договір №GL48N718070_1_2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» набуло право вимоги за кредитним договором 33/МБ-33 від 19.07.2007, договорами поруки, права іпотекодержателя за договором іпотеки, права заставодержателя за договором застави, укладеним у забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань позичальника, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №GL48N718070_1_2 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (м. Київ, вул. Дмитрівська,13-А кв.12, код, ) про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у справі №2-272/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

23.03.2021 між ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» укладено Договір про купівлю продаж квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись із позовними вимогами у даній справі позивачка ОСОБА_2 просила про визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.03.2021, укладений між ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., реєстровий №708; скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон та порядок» №41131429; витребування з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_1 .

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Зважаючи на те, що між сторонами дійсно виник спір щодо набуття у власність відповідачем ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» спірної квартири, співвласником якої є позивачка, відтак існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження майна на користь третіх осіб, колегія суддів приходить висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 вказав на те, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, у зв`язку з чим судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку судом не досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна враховуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки з наданих позивачкою доказів дійсно вбачається наявність спору між сторонами з приводу нерухомого майна, а тому суд обґрунтовано наклав на таке майно арешт, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може призвести до ускладнення виконання судового рішення.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції надано належну правову оцінку доказам позивачки, на які вона посилається як на підставу для забезпечення позову, враховано фактичні обставини справи та дії відповідачів, у зв`язку із чим зроблено обґрунтований висновок про те, що вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_2 , є співмірним її позовним вимогам.

Доводи апелянта на правильність висновків суду не впливає, оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, тому, врахувавши, що зазначений спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині застосування такого способу забезпечення позову, як заборона відчужувати квартиру у будь-який спосіб», з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього.

Кожний розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості, зокрема, про обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, що означає заборону користуватись чи розпоряджатись цим майном.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 27 цього ж Закону державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі, зокрема рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Таким чином, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, застосований згідно із ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року, означає встановлення обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, що відповідно встановлює заборону розпоряджатись цим майном.

Крім цього, постановляючи оскаржувану ухвалу від 31 березня 2021 року суд першої інстанції фактично вийшов за межі вимог заяви про забезпечення позову, зазначивши про заборону відчужувати у будь-який спосіб, тоді як така вимога заявником не заявлялась.

Тому ухвала Шевченківського районного суду м. Львові від 31 березня 2021 року в частині заборони відчужувати у будь-який спосіб, підлягає скасуванню, в іншій частині накладення арешту на майно залишенню без змін.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не застосовано зустрічне забезпечення, колегія суддів звертає увагу, що за приписами ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), при цьому реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, однак таких судом не встановлено.

Інші доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а також у заяві про приєднання до скарги, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», до якої приєднався відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон і порядок» - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року в частині застосування в порядку забезпечення позову заборони відчужувати у будь який спосіб квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 22 вересня 2021 року.

Головуюча А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк