Справа № 466/1363/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання рішення незаконним та зобов`язання до вчинення дій, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова від 29.10.2020 року №5146 щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових; зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова внести до Львівської міської ради клопотання щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він працював в будинкоуправлінні №4 КЕВ м.Львова з 12.11.1989 року по 01.12.2015 року на посаді слюсаря-сантехніка. 1994 року йому було виділено однокімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї чотири особи. Вселення у вказану квартиру здійснювалося на підставі ордера №001006, виданого 17.08.1994 року. У зв`язку із тим, що позивача та членів його сім`ї не було забезпечено постійним житлом за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України, він 23.10.2020 року звернувся до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова із заявою про вирішення питання щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових. 29.10.2020 року він отримав відмову в задоволенні своєї заяви. У зв`язку із чим звернувся до суду.

У відзиві на позовну заяву представник КЕВ м.Львова просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 покликаючись на те, що згідно з облікових даних КЕВ м.Львова спірна квартира належить до числа службових. Крім того, пояснює, що потреба у використанні спірної квартири, як службового житла, на момент звернення до суду позивачем не відпала. Також вважає, що КЕВ м.Львова є неналежним відповідачем, оскільки не є власником спірного житла. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив такі задовольнити. Крім того, пояснив, що позивач працював сантехніком 16 років. Був забезпечений службовим житлом, в якому проживає і зараз, іншого житла він немає. Будинкоуправління АДРЕСА_2 визнано банкрутом. Він та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку з 1994 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Зокрема пояснив, що відповідач прав позивача жодним чином не порушував. Позивач на будь-яких обліках військовослужбовців не перебуває. Потреба у використанні вказаної квартири не відпала, а тому вважає, що немає підстав для задоволення позову. В подальшому у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, об`єктивно оцінивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення у зв`язку із наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 12.11.1989 року по 01.12.2015 року працював слюсарем-ремонтником у будинкоуправлінні АДРЕСА_2 , що входить в структуру Міністерства оборони України, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці від 11.02.1974 року.

17.08.1994 року ОСОБА_2 було видано Ордер на жиле службове приміщення № 001006 на вселення в однокімнатну квартиру житловою площею 17.80 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 на склад сім`ї з чотирьох осіб: на ОСОБА_2 , його дружину ОСОБА_4 , та дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Ордер було видано на підставі Розпорядження місцевої адміністрації Шевченківської районної ради народних депутатів № 132 від 19.07.1994 року.

Відповідно до ст.ст. 118-123 Житлового кодексу України, п.п. 2-6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37 службові жилі приміщення призначаються для заселення громадян, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Підприємства, установи, організації мають використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням. До числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі. Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень.

Жиле приміщення виключається із числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено із числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Порядок забезпечення службовими жилими приміщеннями додатково регламентується відомчими нормативними актами Міністерства оборони України, за якими службові жилі приміщення повинні використовуватися тільки за призначенням.

Відповідно до Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова, яке затверджено Наказом начальника ЗТКЕУ від 30.06.2017 №100 квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова є державною установою, яка створена Міністерством оборони України. Установа призначена для забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ у межах його відповідальності з питань казармено-житлового фонду та комунальних споруд, забезпечення розквартирування для підтримання військ (сил) у високій бойовій та мобілізаційній готовності, реалізації державної політики щодо забезпечення житлом військовослужбовців Збройних Сил України, осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, членів їх сімей, які мають право на отримання житла за рахунок Міністерства оборони України.

Відтак, основним призначенням КЕВ є господарська діяльність, виконання директив, наказів Міністерства оборони, що стосуються життєдіяльності військовослужбовців та дотримання їх гарантій у сфері забезпечення житлом.

Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається із числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається із числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затвердженим виконавчим комітетом районної, районної в місті, міської Ради народних депутатів.

За приписами ч.2 п.11 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням» затвердженого постановою КМУ №1081 від 03.08.2006 року виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної в місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Механізм та порядок виключення квартир із числа службових у Збройних Силах України регулюється також положеннями Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом МОУ №737 від 30.11.2011 року.

Пунктом 2.2 зазначеної Інструкції передбачено, що всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Міністерством оборони України. У подальшому житлове приміщення включається (виключається) до (із) числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної в місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальником відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.

Згідно абз. 4.5 п.п. 3.5 цієї Інструкції для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена в запас (відставку) подає начальнику КЕВ району рапорт (заяву), підписану всіма повнолітніми членами сім`ї.

Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб, звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, оскільки рішення щодо виключення житлового приміщення із числа службових приймаються виключно Міністерством оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова не наділений такими повноваженнями, а також те, що в розпорядження суду не надано відомостей про перебування ОСОБА_2 на квартирному обліку в ЗС України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ч.1,5 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Проте, позивачем не заявлялося клопотання про заміну відповідача, та відповідно судом не залучено до участі у справі на стороні відповідача Міністерство оборони України, рішення якого є визначальним у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання рішення незаконним та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Львівського апеляційного суду .

Повний текст рішення складено 28.12.2021 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова Міністерства оборони України, , м. Львів, вул. Батуринська, 2.

Суддя О. І. Баєва