Справа № 159/5941/19 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/1490/21 Категорія: 48 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Галицької І. П.,

з участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Сидорука Р. В., Махнюк О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області про відшкодування шкоди за апеляційними скаргами відповідачів Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області про відшкодування шкоди.

Вимоги обґрунтовані тим, що 14 жовтня 2016 року при проведенні робіт по розбиранню приміщення комунальної власності добудови до двохповерхової будівлі колишньої поліклініки, яка розташована по АДРЕСА_1 , було зруйновано його бетонно-блочний гараж, металеву огорожу та фруктові дерева. Зазначає, що йому завдано матеріальних збитків на суму 109604 грн. Крім того, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені його нормальні життєві зв`язки, позивач зазнав моральних страждань, які виразилися у порушенні звичних умов життя, необхідності прикладання додаткових зусиль для організації робочого та особистого часу. Розмір моральної шкоди позивач визначає у 200000 грн, які просить стягнути в його користь. Крім того, позивач просив стягнути у його користь 600 грн за виготовлення технічного паспорту та 9000 грн за проведення будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради в користь ОСОБА_2 у відшкодування завданої йому майнової шкоди 105968 (сто п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень.

Стягнуто з Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради в користь ОСОБА_2 у відшкодування завданої йому моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В решті вимог відмовлено.

В позові ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області відмовлено.

Стягнуто з Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради в користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень.

Стягнуто з Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради в дохід держави судові витрати в сумі 1967 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят сім) гривень 68 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі Ковельська міська рада Волинської області та Виконавчий комітет Ковельської міської ради подали апеляційні скарги, в яких вказують, що рішення не відповідає вимогам закону з огляду на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення. Просять рішення скасувати, постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 , просить апеляційні скарги залишити без задоволенні, а рішення суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області просить рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради від 22.07.2004 № 285, належить гараж, який розташований по АДРЕСА_1 .

Зазначений гараж розміщений на земельній ділянці площею 0,0100 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , та на праві приватної власності, на підставі рішення Ковельської міської ради № 14/7 від 12.12.2003, належить ОСОБА_2

14 жовтня 2016 року при проведенні робіт по розбиранню аварійної частини двоповерхової будівлі поліклініки (в дворі) по АДРЕСА_1 було зруйновано належний позивачу бетонно-блочний гараж, металеву огорожу та фруктові дерева. Власником цієї будівлі є територіальна громада м. Ковеля в особі Ковельської міської ради.

З інформаційної довідки № 67748023 від 09.09.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на двоповерхову будівлю поліклініки (в дворі) В-2, площею 412,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належить Ковельській міській раді, форма власності комунальна, підстава виникнення права власності: рішення від 21.04.2005 № 123, 25.05.2005, Ковельська міська рада. Отже, власником цієї будівлі є територіальна громада м. Ковеля в особі Ковельської міської ради.

З протоколу № 11 від 14.10.2016 з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій убачається, що комісія в складі міського голови Кіндера О. О. вирішувала питання про запобігання надзвичайній ситуації у двохповерховій будівлі поліклініки МТМО (розміщеної в дворі) по АДРЕСА_1 , визначила, зокрема, відповідальних за розбирання завалу і аварійної будівлі.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтвердили, що роботи по розбиранню аварійної частини двохповерховій будівлі поліклініки, відповідно до рішення згаданої комісії, проводилися, для чого залучалась техніка. Під час проведення цих робіт частина стіни будівлі докотилася до гаража позивача і пошкодила його.

Відповідно до ст.13 Конституції України, власність зобов`язує. Суд дійшов вірного висновку, що власник аварійної будівлі відповідає за шкоду, пов`язану з нею, не залежно від того, коли завдана шкода: під час розбирання будівлі, чи ні. Власник будівлі відповідає за стан цієї будівлі.

Доводи Ковельської міської ради, що вона не була замовником робіт по розбиранню аварійної будівлі, є безпідставними. Згідно переписки міських органів влади з позивачем відповідачі в особі Ковельської міської ради усвідомлювали свій обов`язок відшкодувати позивачу збитки, однак, без вагомих причин не зробили цього упродовж п`яти років.

Ковельське МТМО не є власником будівлі, не проводило робіт по її розбиранню, тому не має відповідати за шкоду, в зв`язку з чим суд правильно відмовив у позові до нього.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 126 від 11.06.2021 вбачається: залишкова вартість бетонно-блочного гаража АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 , станом на 14.10.2016року, використовуючи нормативний метод розрахунку фізичного зносу, який складає 13%, ймовірно становить 35789 грн, тоді вартість огорожі із металевої сітки в металевих стовпцях, ймовірно становить 5013 грн; гараж № НОМЕР_1 за вищенаведеною адресою, на момент проведення візуально інструментального огляду, перебуває в непридатному стані (III категорія технічного стану), експлуатація вище зазначеної будівлі неможлива, тому експертом визначено вартість зведення нової будівлі гаражу, яка становить 62683 грн та вартість огорожі із металевої сітки в металевих стовпцях 11729 грн вартість матеріальної шкоди в результаті пошкодження бетонно-блочного гаража АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 та відновлення огорожі із металевої сітки в металевих стовпцях, що мало місце 14.10.2016 року, згідно акту про пошкодження, прирівнюється до вартості зведення нового об`єкта дослідження, яка становить 74412 грн (сімдесят чотири тисячі чотириста дванадцять гривень 00коп), дана вартість не включає роботи по демонтажу конструкцій та перевезення збірного залізобетону, яка складає 31556 грн (тридцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість гривень 00 коп).

Висновок не спростований іншими доказами, до стягнення підлягає 105968 грн (74412 грн + 31556 грн) завданої шкоди.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень пункту другого постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт пошкодження гаража належного позивачу з вини відповідачів та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідачами не спростовано презумпцію їх вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надано доказів того, що шкода була спричинена саме не з їх вини.

Таким чином в частині відшкодування матеріальної шкоди рішення суду повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, суд не врахував обсягу моральних страждань, їх характеру та ступеню вини відповідачів, не врахував, що розмір матеріальних збитків не є таким критично великим, який би давав підстави для стягнення суми в 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що завдання необережними діями відповідачів матеріальної шкоди завдало позивачу моральної шкоди на таку суму, не надано.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, в даному випадку слід зменшити розмір моральної шкоди, яка була завдану позивачу, до 3000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Таким чином, рішення суду слід змінити та зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 367, 368, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги відповідачів Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з Ковельської міської ради Волинської області, Виконавчого комітету Ковельської міської ради в користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді :