КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/5254/21
Провадження № 2/947/1913/21
УХВАЛА

20.12.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа №947/5254/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в сумі 200000,00 грн.

14.04.2021 року до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку на вчинення процесуальної дії та долучення до матеріалів справи висновку судового експерта Федотова Ф.В. за №7014 від 07.04.2021 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 31.08.2021 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання доказів від 14.04.2021 року за вх. №20216 в рамках цивільної справи №947/5254/21 відмовлено. Клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення доказів від 14.04.2021 року за вх. №20216 по цивільній справи №947/5254/21 залишено без розгляду.

Позивачка будучи незгодною з вказаною ухвалою суду подала 06.09.2021 року до Одеського апеляційного суду через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, за якою ухвалою апеляційної інстанції від 29.09.2021 року відкрито апеляційне провадження.

У відповідності до пункту 15.10 перехідних Положень ЦПК України, у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 20, 22, 23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Приймаючи, що позивачем оскаржено ухвалу про відмову в поновленні процесуального строку, оскарження якої окремо від рішення суду передбачено п. 10 ч.1 ст.353 ЦПК України, судом у відповідності до п.15.10 Перехідних Положень ЦПК України були скеровані до Одеського апеляційного суду копії матеріалів цивільної справи №947/5254/21.

В судовому засіданні 20.12.2021 року представником позивача заявлено клопотання про зупинення провадження в цій справі до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 31.08.2021 року в цій справі.

Дослідивши подане до суду клопотання та оглянувши матеріали справи, суд вважає клопотання позивача про зупинення провадження по справі не підлягаючим задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Диспозиція приведеної норми свідчить про те, що обов`язок суду зупинити провадження у справі виникає винятково у випадку, коли інша пов`язана справа перебуває у провадженні суду (тобто у ній відкрите провадження) і за своїм характером є конституційною, адміністративною, цивільною, господарською або кримінальною.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 п. 5 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Крім того, у рішенні від 25 липня 2002 року по справі «Совтрансавто Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, з аналізу вищевикладених норм процесуального законодавства вбачається, що зупинення провадження по справі застосовується лише до набрання рішення суду в іншій справі, в якій можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження в справі до розгляду окремого питання в цій же справі, нормами ЦПК України не регламентовано, за наслідком чого клопотання представника позивача є не обґрунтованим.

Разом з тим, суд зазначає, що порядок оскарження ухвали суду про відмову у поновленні процесуального строку регламентовано вищезазначеними судом нормами ЦПК України, у відповідності до яких, а саме п.15.10 ПП ЦПК України, оскаржувана ухвала суду не належить до визначеного переліку ухвал суду, за наслідком оскарження яких скеровуються усі матеріали справи, що в свою чергу згідно з п.15.12 ПП ЦПК України є підставою для зупинення провадження по справі на час апеляційного провадження, за наслідком чого судом, з суворим додержанням визначених законом норм законодавства, були скеровані копії матеріалів справи на оскаржену позивачем ухвалу суду, що не є підставою для зупинення провадження по справі на час апеляційного провадження.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Приймаючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 251, 253 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 22.12.2021 року.

Головуючий Калініченко Л. В.