Справа № 710/1735/20 Провадження № 2/710/151/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання Бойко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шполянської міської ради ОТГ, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

22.12.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивачка просить визнати за нею право власності на садибу по АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку «А1», вбиральні «Б1», погреба «В1», колодязя №1, огорожі №2.

Позов мотивований тим, що 20.08.2008 позивач сплатила в повному обсязі кошти за продаж житлового будинку по АДРЕСА_1 , про що власник будинку власноруч написав розписку. Власник будинку ОСОБА_3 повідомив позивачу, що для оформлення договору купівлі-продажу йому необхідно привести у відповідність деякі документи і потім між сторонами буде укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. При передачі коштів власник будинку віддав позивачці ключі від житла і сказав, що остання може володіти, користуватися і розпоряджатися майном на власний розсуд, а питання оформлення договору купівлі-продажу є лише формальністю. З липня 2008 року позивач відкрито користується житловим будинком і присадибною земельною ділянкою біля нього. Невдовзі власник будинку ОСОБА_3 поїхав до Російської Федерації, а ІНФОРМАЦІЯ_1 там і помер. Син власника ОСОБА_2 повідомив, що знає про продаж будинку позивачу, але питанням успадкування не займався, лише надав копії документів, які підтверджують родинний зв`язок із батьком. На момент передачі коштів за житловий будинок позивач не знала і не могла знати про те, що заволоділа чужим майном, оскільки вважала, що повністю розрахувавшись за будинок правомірно стала володіти і користуватися вказаним майном. Позивачка з чоловіком зробили капітальний ремонт у будинку, замінили повністю сантехніку, змінили покриття на підлозі, поклеїли шпалери та ін. Позивач відкрито користується і володіє житловим будинком протягом 12-ти років, але не може зареєструвати себе і членів родини у ньому, так як не є власником. Позивач змушена звернутися за захистом свого права в судовому порядку.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.12.2020 було відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 10.02.2021 справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання не з`явилися представник позивача та позивач. Суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволенні позовних вимог не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до наступного.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 04 серпня 2015 року, дружина після одруження обрала прізвище чоловіка « ОСОБА_6 » (а.с.16).

Відповідно до копії розписки наданою ОСОБА_3 останній отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 20000,00 грн за продаж житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с.17).

За відомостями копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сургут, Росія (а.с.18).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком є ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до копії рішення №11 виконавчого комітету Шполянської міської ради народних депутатів від 20.10.1986 ОСОБА_3 надано дозвіл на індивідуальне будівництво по АДРЕСА_2 (а.с.23).

Згідно копії договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності ОСОБА_3 надано право безстрокового користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 (а.с.24).

Відповідно до копії договору про користування електричною енергією від 04.09.2017 ОСОБА_7 уклала договір про постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32).

Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є замовником технічної інвентаризації (а.с.35).

За відомостями копії висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки від 27.08.2020 за №0604/он-20 за замовленням ОСОБА_1 , ринкова вартість житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 становить 102200,00 грн (а.с.41).

Відповідно до письмових підтверджень наданих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 посвідчених замісником вуличкому ОСОБА_11 15.11.2020, позивач ОСОБА_1 протягом дванадцяти років відкрито і добросовісно володіє і користується житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , провела капітальний ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку, постійно дбає про благоустрій садиби. В будинку разом з ОСОБА_1 проживає її чоловік та син (а.с.43, 44, 45).

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру за №63265041 від 22.01.2021 виданої Шполянською державною нотаріальною конторою, інформація у спадковому реєстрі за параметрами запиту « ОСОБА_3 » відсутня (а.с.82).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Згідно абз. 2 п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до норм ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6, ст. 81 ЦПК України, Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Пунктом 11 даної постанови пленуму ВССУ передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Згідно ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи зміст вимог ст. 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Висновок Верховного суду України від 01.11.2017 справа №569/150/16-ц.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння майном повинно бути добросовісним, тобто особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником;

- володіння повинно бути відкритим, тобто особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння повинно бути безперервним, тобто воно не повинно перериватися протягом всього строку набувальної давності.

За набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 28.03. 2019 року справа № 215/5451/16-ц.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі № 206/1441/17 від 03.04.2019. Подібний висновок міститься у рішенні Верховного Суду, справі № 703/6177/15-ц від 06.06.2018 року.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Такий висновок міститься у рішеннях Верховного Суду у справах № 199/9518/15-ц від 07.05.2018 року № 307/51/17р., від 10.05.2018 року та № 296/6949/17 19.09. 2018 року.

Згідно до ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що в позов слід задовольнити, так як позивач з моменту користування спірним житловим будинком була впевнена, що повністю розрахувавшись за будинок за договором купівлі-продажу правомірно стала володіти і користуватися вказаним майном.

Крім того, позивачем доведено, що вона користується житловим будинком понад десять років, володіла ним відкрито, безперервно, добросовісно.

Відмова в задоволенні позовних вимог позбавить права позивача захистити свої інтереси, оскільки іншим шляхом ніж звернення до суду, вирішити питання щодо захисту прав позивача не є можливим.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовні відмовити підлягають задоволенню.

Позивач просила судові витрати залишити на її рахунку.

Керуючись ст. 344, 347 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шполянської міської ради ОТГ, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої АДРЕСА_3 , жителькою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 07.08.2015 Шполянським РС УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , інші відомості про особу суду не відомі, право власності на садибу по АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку «А1», вбиральні «Б1», погреба «В1», колодязя №1, огорожі №2.

Судові витрати залишити на рахунку позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області, шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя С.С. Сивокінь