Справа № 369/4549/21
Провадження № 2/369/3674/21
РІШЕННЯ
Іменем України

06.09.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Клока В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Райнпласт Україна», третя особа: Києво-Святошинський районний центр комплектування та соціальної підтримки про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача Приватного підприємства «Райнпласт Україна», третя особа: Києво-Святошинський районний центр комплектування та соціальної підтримки про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, у якому просив суд: скасувати наказ Приватного підприємства «Райнпласт Україна» від 21.11.2019 року № 108-к про звільнення ОСОБА_2 , у зв`язку з встановленням невідповідності займані посаді протягом строку випробування за п. 11 ст. 40 Кодексу законів про працю України; зобов`язати відповідача Приватне підприємство «Райнпласт Україна» поновити ОСОБА_2 , на посаду слюсаря з механоскладальних робіт інструментальної дільниці виробничого цеху Приватного підприємства «Райнпласт Україна»; стягнути з Приватного підприємства «Райнпласт Україна», на користь позивача середній заробіток починаючи з 22.11.2019 року та по день набрання рішенням суду законної сили, розрахунок якого провести відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 р. № 100.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 з 03.09.2019 року по 01.11.201 року неофіційно працював на посаді слюсаря на Приватному підприємстві «Райнпласт Україна».

Наказом № 93-к від 30.10.2019 року позивач офіційно з 01.11.2019 року було прийнято на посаду слюсаря з механоскладальних робіт інструментальної дільниці виробничого цеху Приватного підприємства «Райнпласт Україна».

Як зазначає позивач, на той час він досяг призовного віку для проходження військової служби. Призовною комісією Києво-Святошинського району Київської області позивача було визнано придатним до військової служби та 27.11.2019 року направлено у військову частину НОМЕР_1 для проходження строкової військової служби.

Під час проходження медичної комісії позивачу в Києво-Святошинському районному військовому комісаріату Київської області надали довідку форми № 5 про те, що позивача призивають на строкову військову службу для надання її за місцем роботи.

21 листопада 2021 року вищезазначену довідку форми № 5 позивач заніс у відділ кадрів відповідач та повідомив, що його призивають на строку військову службу. Однак довідку у відділі кадрів відмовилися прийняти та запропонували написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. Позивач відмовився написати заяву про звільнення.

Після закінчення проходження строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , позивач відразу 08.08.2020 року уклав контракт про проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , де по теперішній час проходить військову службу.

23.03.2021 року засобами поштового зв`язку позивач отримав свою трудову книжку, у якій було зазначено, що наказом від 21.11.2019 року № 108-к позивача було звільнено у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування за п. 11 ст. 40 КЗпП України.

Позивач з даним наказом не згоден, оскільки претензій щодо роботи не відповідач до позивача не пред`являв.

У зв`язку з наведеним позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Райнпласт Україна», третя особа: Києво-Святошинський районний центр комплектування та соціальної підтримки про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

19.05.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на безпідставність позовних вимог.

07.06.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти доводів, які містяться у відзиві на позов.

01.07.2021 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти доводів, які містяться у відповіді на відзив на позов.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.09.2021 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, представник відповідача заперечити задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа у судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом від 30 жовтня 2019 року № 93 - к 01 листопада 2019 року ОСОБА_2 було прийнято на роботу на посаду слюсаря з механоскладальних робіт інструментальної дільниці виробничого цеху на підставі власноручно написаної заяви. Також ОСОБА_2 був ознайомлений із посадовою інструкцією.

11 листопада 2019 року начальником інструментальної дільниці виробничого цеху Сабурдо П.Г. службовою запискою було повідомлено директора ПП «Райнпласт Україна» ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 регулярними запізненнями на робоче місце, приводить до порушення технологічного процесу виготовлення деталей.

12 листопада 2019 року начальником дільниці верстатів з програмним керуванням виробничого цеху ОСОБА_4 доповідною запискою було повідомлено директора ПП «Райнпласт Україна» ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 самостійно, не маючи допуску до виконання робіт на даному обладнанні та не попередивши безпосереднє керівництво, став до токарного верстату для проточки дисків фрез для прискорення технологічного циклу виготовлення деталей.

14 листопада 2019 року заточувальник ОСОБА_5 пояснювальною запискою довів до відома директора ПП «Райнпласт Україна» ОСОБА_3 про те, що під час перевірки фрез, які були виготовленні слюсарем з механоскладальних робіт ОСОБА_2 була допущена помилка ОСОБА_2 в наслідок чого інструмент не відповідав складальному кресленню. Фреза, яка не відповідала замовленню та технічній документації була відвантажена.

18 листопада 2019 року начальником інструментальної дільниці виробничого цеху Сабурдо П.Г службовою запискою на ім`я директора ПП «Райнпласт Україна» було прийнято на роботу до ПП «Райнпласт Україна» із 01 листопада 2019 року на посаду слюсаря з механоскладальних робіт інструментальної дільниці виробничого цеху строком випробування один місяць. Однак під час випробування неодноразово було встановлено факт невиконання або виконання не на належному професійному рівні ОСОБА_2 посадових обов`язків, про що було складено доповідні записки. Також начальник інструментальної дільниці виробничого цеху вважає, що ОСОБА_2 не може належно виконувати покладені на нього трудові обов`язки внаслідок недостатньої кваліфікації, а результат випробування ОСОБА_2 слід вважати незадовільним.

18 листопада 2019 року директором ПП «Райнпаст Україна» ОСОБА_3 було повідомлено ОСОБА_2 про те, що він був прийнятий на роботу із 01 листопада 2019 року зі строком випробування на один місяць. Однак, у зв`язку із тим, що рівень його професійної підготовки є недостатнім для виконання завдань та обов`язків слюсаря з механоскладальних робіт інструментальної дільниці виробничого цеху його буде звільнено з роботи із займаної посади із 22 листопада 2019 року у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді під час строку випробування (п. 11 ст. 40 КЗпП України).

Відповідачем складено Акт № 1 від 18.11.2019 року, про те, що в присутності директора ПП «Райнпласт України» ОСОБА_3 та начальника інструментальної дільниці виробничого цеху ОСОБА_6 начальник кадрів ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_2 вголос зачитала даний Акт про те, що йому було запропоновано ознайомитися із даним повідомленням від 18.11.2019 року та засвідчити факт ознайомлення особистим підписом. ОСОБА_2 відмовився ознайомлюватися з даним повідомленням та засвідчувати ознайомлення підписом.

22 листопада 2019 року було складено Акт № 2 від 22.11.2019 року та Акт № З про те, що в присутності директора ПП «Райнпласт Україна» ОСОБА_3 , начальника відділу кадрів ОСОБА_7 та начальника дільниці верстатів з програмного керування виробничого цеху Левченка А.В. ОСОБА_2 запропоновано ознайомитися із наказом від 21Л 1.2019 року № 108 - к про звільнення у звязку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування та засвідчити факт ознайомлення особистим підписом, а також ОСОБА_2 запропоновано отримати трудову крижку та копію наказу про звільнення та засвідчити факт отримання особистим підписом в Книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них та в особовій картці (типова форма П- 2 ). Однак ОСОБА_2 знову відмовився. Трудову книжку забирати відмовляється. Акт ОСОБА_2 підписувати відмовляється.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідача, що він направлений у військову частину НОМЕР_1 для проходження строкової військової служби.

Згідно з ч. 3 ст. 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Пунктом 253 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, яким зазначено, що Призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться військовими комісаріатами, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Про призов громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та призначення на посади командири військових частин інформують військові комісаріати за місцем проживання (перебування) цих громадян до призову на військову службу та посадову особу, до номенклатури призначення якої належить посада, на яку призначено призваного громадянина. Про призов громадян на військову службу військові комісаріати письмово повідомляють державні органи, підприємства, заклади, установи і організації, в яких зазначені громадяни працювали, навчалися або були зареєстрованими як безробітні.

Лист Міністерства оборони України від 20.11.2015 року № 116/2/2/21362, яким надано роз`яснення: Відповідно до пункту 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» повідомлення про призов громадян України на строкову військову службу, призов на військову службу під час мобілізації районними військовими комісаріатами роботодавцю надсилається у десятиденний строк. Інших довідок, у тому числі інформування роботодавця про звільнення військовослужбовця з військової служби, чинним законодавством України не передбачено.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Приватне підприємство «Райнпласт Україна» отримувало повідомлення про призов громадянина України ОСОБА_2 від будь-якого районного військового комісаріата на території України, а також отримання відповідачем письмового документа від ОСОБА_2 , яким би було підтверджено, що ОСОБА_2 був призваний на військову службу.

Крім того, звертає увагу сторін, що згідно наявної в матеріалах справи відповіді на адвокатський запит № 858 від 10.06.2021 року, повідомлення роботодавця, де працює ОСОБА_2 , про те, що він призваний на строкову військову службу, його батьки отримали повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно його призову на військову службу нарочно. Підтвердження надіслання військовим комісаріатом на адресу відповідача повідомлення про призов позивача вказана відповідь не містить.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого трудового законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи представників сторін не спростовують вищевикладених висновку суду.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Райнпласт Україна», третя особа: Києво-Святошинський районний центр комплектування та соціальної підтримки про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 16 вересня 2021 року.

Суддя А.В. Янченко