01.03.2021 227/350/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Дзюби Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , заінтересована особа Білозерська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року заявниця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою, в якій просила встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло, видане 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства в/п «Добропіллявугілля» на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог, посилається на те, що заявнику вищевказана квартира належить на праві власності. Рішенням Білозерської міської ради народних депутатів від 24 березня 1992 року дозволено переоформити особистий рахунок на житлову площу в АДРЕСА_2 , на ОСОБА_1 в зв`язку зі смертю її чоловіка. Проте правовстановлюючий документ було втрачено. При зверненні за видачею його дублікату з`ясувалось, що у правовстановлюючому документі, свідоцтві про право власності на житло, зазначено ім`я власника з помилкою ОСОБА_3 , замість правильного ОСОБА_1 . Тому у видачі дублікату свідоцтва про право власності було відмовлено, а також повідомлено, що внести зміни немає можливості, оскільки в паспорті заявника її ім`я записано як « ОСОБА_1 ». У зв`язку з чим, просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, а саме це необхідне для отримання його дублікату.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Проте, від представника заявника надійшло до суду клопотання про розгляд заяви у її відсутності та у відсутності заявника.

Представник заінтересованої особи - Білозерської міської ради в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у відсутності представника Білозерської міської ради. Просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі відсутніх учасників процесу, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 передбачено, що у разі втрати або зіпсування свідоцтва за письмовою заявою власника органом приватизації видається його дублікат.

Однак, даним Положенням не передбачено внесення змін до свідоцтва про право власності.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 12 цієї Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Як встановлено судом, згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07 березня 1998 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сторінці 2 російською мовою записана « ОСОБА_1 ». (а.с. 5)

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Білозерської міської ради народних депутатів № 35 від 24 березня 1992 року «О переписке лицевого счета» дозволено переписати особовий рахунок на житлову площу в АДРЕСА_2 , саме на « ОСОБА_1 », у зв`язку зі смертю її чоловіка. (а.с. 6)

Проте, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському Управлінні житлово-комунального господарства п/о «Добропіллявугілля» записано на ім`я « ОСОБА_3 ». (а.с. 7)

Відділом з житлових питань та управління комунальною власністю, у зв`язку з виявленими розбіжностями в документах, а саме згідно паспортних даних заявник має ім`я « ОСОБА_1 », свідоцтво право власності на житло від 20 квітня 1995 року видавалось на « ОСОБА_3 », було відмовлено у видачі дублікату такого правовстановлюючого документу. (а.с. 8)

Крім того, 05 січня 2021 року цим же Відділом відмовлено заявнику у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1995 року за посиланням на те, що Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, не передбачено такої можливості. (а.с. 9)

З урахуванням наведеного, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на житло, видане 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства в/п «Добропіллявугілля» на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , дійсно належить заявниці ОСОБА_1 . Проте, внести відповідні виправлення запису в свідоцтві про право власності на житло в частині імені заявника неможливо, оскільки це не передбачено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства в/п «Добропіллявугілля» на квартиру АДРЕСА_1 , дійсно належить заявниці ОСОБА_1 , доведений в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, а тому заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 263, 265, 268, 293-294, 315, 319, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ), заінтересована особа - Білозерська міська рада (; адреса місцезнаходження: вул. Гірнича, буд. 4, м. Білозерське Донецької області 85000) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства в/п «Добропіллявугілля» на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області Л.С. Мацишин

01.03.2021