Справа № 740/4982/21
Провадження № 2/740/1355/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування,

установив:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина, яку прийняв батько позивача ОСОБА_2 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , усе своє майно заповів позивачу, який спадщину прийняв. Постановою Другої чернігівської нотаріальної контори від 08.12.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на указаний будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно з довідкою КП «Ніжинське МБТІ» від 28.10.2020 року вказаний житловий будинок не зареєстрований. Відповідно до довідки Кукшинської сільської ради від 19.09.2019 року станом на 15 квітня 1991 року в будинку по АДРЕСА_1 , який відноситься до типу робочого двору, проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 голова двору, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 . Оскільки спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично прийняв її чоловік ОСОБА_2 , то він на день смерті мав право на 2/3 частини указаного будинковолодіння. Оформити право власності на належну у порядку спадкування частку вказаного будинку позивач на цей час не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок.

Таким чином, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадкових прав і вимушений звернутися до суду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче судове засідання у справі призначено на 08 жовтня 2021 року, 09-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2021 року задоволено заяву позивача; замінено відповідача Кукшинську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області на Вертіївську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області; підготовче засідання відкладено на 08-30 год. 16 листопада 2021 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 09-00 год. 20 грудня 2021 року.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Від представника відповідача Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області сільського голови Ф. Лозяна надійшла до суду заява, в якій він просив розглянути справу без його участі за наявними у справі доказами, поясненнями.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Перевіривши зміст позову, дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 8).

Згідно з довідкою № 522 від 19.09.2019 року станом на 15 квітня 1991 року у господарському дворі по АДРЕСА_1 , який відноситься до типу робочого двору, проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 голова двору, ОСОБА_3 його дружина, ОСОБА_4 його син (а. с. 12).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Кукшинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а. с. 6).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

ОСОБА_2 за життя розпорядився своїм майном та склав заповіт, відповідно до якого заповідав усе належне йому майно позивачу (а. с. 10).

Відповідно до наданої Ніжинською районною державною нотаріальною конторою копії спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв позивач ОСОБА_1 .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 1577/02-31 від 08.12.2020 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на спадкове майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За змістом ст. 1216, 1218, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, віднесення до певних суспільних груп господарств мало значення для набуття права власності на майно. Встановлювалися суспільні групи господарств відповідно до діючих на той час Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів.

Так, відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Суспільна група господарства записувалась у погосподарській книзі станом на 1 січня та 1 червня відповідного року. Таким чином, за змістом указаних норм, господарства осіб, які мають працюючих членів сім`ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників.

Судом установлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 мало статус робочого двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 голова двору, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

За таких обставин, розглядаючи позов у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позовні вимоги доведеними й обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити.

Зі справи не вбачається, що набуття позивачем права на 2/3 частини зазначеного будинковолодіння порушує права та законні інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 247, 263 - 265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 24 грудня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко