Справа № 168/646/21
Провадження № 2/168/278/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.,

секретаря судового засідання Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 (далі- Позивач) звернувся в суд позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі Відповідач) про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 241041 від 26 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 12303,40 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Клопотав суд витребувати докази в порядку статті 84 ЦПК України з Другого відділу ДВС у місті Луцьку західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) матеріали виконавчого провадження № 66507177 від 13 серпня 2021 року про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенко Є.М. про стягнення із нього коштів. Оскільки позивач самостійно не в змозі їх надати. Всі судові витрати ( судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень) просив суд покласти на Відповідача.

Ухвалою від 08 листопада 2021 року Старовижівського районного суду Волинської області прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи. Суд витребував від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка була створена під час здійснення виконавчого напису про стягнення коштів з позивача та від Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) копії матеріалів виконавчого провадження № 66507177 від 13 серпня 2021 року про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. про стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Разом з ухвалою про відкриття провадження суд надіслав сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, сторони отримали ухвалу про відкриття провадження та інформацію про права та обов`язки.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог частини1 статті 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не надходило. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М., належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка була створена під час здійснення виконавчого напису про стягнення коштів з позивача, суду не надав.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», у визначені законом строки відзив на позовну заяву суду не надав. Надіслав 21 грудня 2021 року до суду ( вих.140589 від 06.12.2021 року) клопотання про врегулювання спору за участю судді. Подав заяву у порядку статті 206 ЦПК України, якою частково визнав позовні вимоги: просив задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису нотаріуса № 241041 від 26 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню та вимоги про стягнення судового збору з відповідача у розмірі 454 гривні. Подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в порядку частини 6 статті 137 ЦПК України з 7000 гривень до 1907 гривень. В решті позовних вимог просили суд відмовити.

Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 24 грудня 2021 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ковальчук В.С. не з`явилися. Подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Заперечили щодо врегулювання спору за участю судді та просили суд слухати справу по суті в межах заявлених позовних вимог. Не приймають часткового визнання позову Відповідачем та просили суд задовольнити позовні вимоги повністю. Від стягнення витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги відмовилися і просили такі витрати залишити за Позивачем. Позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. А саме: позивач покликався на те, що на адресу позивача надійшли документи Другого відділу ДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження № 66507177 від 13 серпня 2021 року на підставі виконавчого напису № 241041 від 26 червня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 12303,40 грн. Зазначив, що Позивач ОСОБА_1 коштів, кредитів перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не має, ніколи не вступав у будь-які правовідносини із Відповідачем, ніяких договорів не укладав, повідомлення про відступлення права вимоги не отримував. Що вказує на те, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис без достатньої правової підстави. Вважає, що стягнення такої заборгованості не є безспірною. Виконавчий напис № 241041 від 26 червня 2021 року приватного нотаріуса Остапенка Є.М. є неправомірним, оскільки позивач жодних кредитних договорів не укладав. Самої угоди (договору) про надання кредиту та відомостей або документів про розрахунки по кредиту позивачу ні стягувачем, ні нотаріусом, ні виконавцем не надано. Будь яких повідомлень від Відповідача щодо вимог по виплаті кредиту не надходило. Разом з тим, не зазначено за який період проводиться стягнення заборгованості, а лише сума заборгованості, яка складає 12303,40 грн. Виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства України. Крім того, даний виконавчий напис не підтверджує факт наявності безспірного боргу позивача перед відповідачем, як наслідок в нотаріуса не було законних підстав для вчинення цього виконавчого напису. Враховуючи наведене, вважає, що вчинений виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представники Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Другим відділом державної виконавчої служби у місті Луцьку надано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 66507177 від 13 серпня 2021 року на підставі виконавчого напису № 241041 від 26 червня 2021 року.

ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» подано заяву про слухання справи за відсутності представника Відповідача.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд у відповідності до вимог частини5 статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Крім того, у відповідності до вимог частини 7 статті 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частини 3 статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Щодо заявленого Відповідачем клопотання про врегулювання спору за участю судді, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Оскільки позивач та його представник заперечили про врегулювання даного спору за участю судді, то таке клопотання Відповідача не підлягає до задоволення і суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» в його задоволенні.

Проаналізувавши доводи представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука В.С., клопотання та заяви відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 26 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 241041, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ««Фінансова компанія управління активами» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1766983 від 11 лютого 2021 року у розмірі на загальну суму 12 303,40 гривень за період з 20 червня 2021 по 26 червня 2021року. Копію виконавчого напису до матеріалів справи не долучено. Копію чи оригінал кредитного договору № 1766983 від 11 лютого 2021 року та доказів його нотаріального посвідчення відповідач суду не надав. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання.

30 червня 2021 року нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. наказом № 1075/6 МЮ України Центрального міжрегіонального управління міста Київ була призупинена з 01 липня 2021 року за невиконання правил нотаріального діловодства.

13 серпня 2021 року постановою Державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження № 66507177 від 13 серпня 2021 року на підставі виконавчого напису № 241041 від 26 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ««Фінансова компанія управління активами» заборгованості на загальну суму 12 303,40 гривень.

Разом з тим, 13 вересня 2021 року Державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 , а 13 серпня 2021 року постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1 230,34 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 161.40 грн.

Вважаючи, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до статті 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачується стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з пунктом 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Іншими словами, законодавчо визначені умови вчинення виконавчих написів зобов`язують стягувачів надати нотаріусу виключно документи, які підтверджують безспірність цієї заборгованості і які передбачені відповідним Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, і зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. До 26 листопада 2014 року, тобто до прийняття постанови № 662, серед документів, які підтверджують безспірність заборгованості були, серед іншого, нотаріально посвідчені угоди. Після 26 листопада 2014 року до вказаного Переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості були включені кредитні договори, однак, судовим рішенням у справі № 826/20084/14 постанова Кабінету Міністрів України № 662 про внесення таких змін визнана незаконною і нечинною, а відтак, до спірних правовідносин мають застосовуватись положення Переліку до внесення змін і які не передбачають кредитних договорів документами, які підтверджують безспірність заборгованості, крім випадку, якщо такий кредитний договір посвідчено нотаріально.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

У справі яка розглядається, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 26 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Однак, самого кредитного договору № 1766983 від 11 лютого 2021 року на підставі якого був здійснений виконавчий напис нотаріуса та доказів його нотаріального посвідчення відповідач суду не надав. А позивач ОСОБА_1 заперечив сам факт його існування. При цьому сторонами даний факт не оспорюється.

Тому суд висновує, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Висновки аналогічного змісту висловлені Верховним Судом під час розгляду цивільної справи № 172/1652/18 (постанова від 21.10.2020), які в силу вимог частини 4 статті 263 ЦПК України повинні враховуватись судом під час ухвалення рішення.

Як наслідок, немає необхідності досліджувати питання про те, чи був сам розмір заборгованості безспірним, оскільки незалежно від наявності спору нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався.

Таким чином, враховуючи те, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на кредитному договорі, наявність якого суду не доведено та який нотаріально не посвідчувався позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір розмірі 908,0 гривень, який сплачувався при пред`явлені позову, що стверджується відповідною квитанцією від 23 жовтня 2021 року за № 89599 (а.с.1).

Клопотання позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката Ковальчука В.С. про залишення за ними витрат в розмірі 7000 гривень на професійну правничу допомогу за Позивачем задовольнити.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 241041 від 26 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором від 11 лютого 2021 року № 1766983 на загальну суму 12 303,40 (дванадцять тисяч триста три гривні 40 копійок) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень, який сплачувався при пред`явлені позову.

Витрати в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень на професійну правничу допомогу залишити за Позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, м. Ірпінь, вул.Стельмаха, буд. 9А, офіс 203, Київська область, .

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), місцезнаходження: 43021, м.Луцьк, вул. Винниченка, буд.27 А, Волинська область, .

Суддя А.В.Малюта