Справа № 663/2999/20
Провадження № 2/663/33/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Клімченка М.І.,

секретаря Подляшко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Скадовську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4 , який бажав, щоб все належне йому майно залишилось ОСОБА_2 , проте у зв`язку зі станом свого здоров`я не зміг зробити заповіт. Звернувшись до нотаріальної контори ОСОБА_1 продиктували заяву яку вона підписала. Та виявилось, що позивачка нібито відмовилась від спадщини, що також підтверджує нотаріальна контора. Вважає, що заяву про відмову від спадщини написано під впливом помилки, оскільки позивачка вважала, що вона відмовляється від неї на користь ОСОБА_2 . Просить визнати недійсною заяву про відмову від спадщини, яка посвідчена державним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області по спадковій справі № 66/2019.

Ухвалою Скадовського районного суду від 28.09.2020 відкрито провадження по вказаній справі.

Ухвалою від 15.01.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що позивачка відмовлялася від прийняття спадщини саме на її користь.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у запереченні (а.с.21).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 25.04.2008 №2-60/08 та ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 26.12.2008 затверджено мирову угоду укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 згідно якої між співвласниками здійснено поділ житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (а.с.4,5, 7-9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.08.2020 року після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями є: рідна сестра - ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_3 з 1/2 частки у спадщині кожному. Свідоцтво про право на спадщину видано ОСОБА_3 на 1/2 частку, спадкова справа №66/2019 за № 485 (а.с.6)

З копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 19.12.2018. З заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 26.03.2019 ОСОБА_1 відмовилася від спадщини про що було підписано заяву в якій роз`яснено, що вона має право відкликати вказану заяву протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (а.с. 34-62).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

У постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією із сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним (пункт 19 постанови).

Аналіз наведених норм матеріального права та роз`яснень Верховного Суду України з приводу застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави зробити висновок про те, що недійсним з підстав його вчинення під впливом помилки може бути визнано правочин, якщо особа, яка вчинила цей правочин, помилилася щодо обставин, неправильне сприйняття яких вплинуло на її волевиявлення.

Правочини, вчинені під впливом помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи.

Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений.

У даній справі ОСОБА_1 не посилалася на наявність обставин, під впливом яких вона допустила помилку щодо сприйняття природи відмови від спадщини, а стверджувала, що вона не бажала відмовлятися від спадщини на користь ОСОБА_3 , а підписуючи заяву, думала, що підписує документ про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 не скористалася правом на відкликання заяви про відмову від спадщини, яке їй було роз`яснено у вказаній заяві. Тобто, на думку суду, помилка мала місце через незнання закону чи неправильного його тлумачення, внаслідок чого позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя М.І. Клімченко