ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи №501/3785/20

Апеляційне провадження №22-ц/813/8804/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого -Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрова Є.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2020 року, постановлене під головуванням судді Тюміна Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

10 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 13 березня 2019 року вона ( ОСОБА_2 ) перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, але досить високий. Вона (позивачка) не має доходу, крім соціальних виплат, а працювати не має можливості, оскільки доглядає за дитиною. Матеріальної допомоги відповідач їй не надає.

Посилаючись на вимоги ч.2 ст.84 СК України, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років (а.с.1-2).

Відзиву на позовну заяву суду не надано.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання на час догляду за малолітнім сином ОСОБА_4 у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 10 листопада 2020 року та до досягнення ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) трирічного віку.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд, враховуючи вимоги ст.ст.84,182 СК України, виходив з того, що позивач через малолітній вік дитини не має можливості працювати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.27-29).

Апеляційна скарга мотивована тим, що про існування оскаржуваного судового рішення йому ( ОСОБА_1 ) стало відомо лише 12 травня 2021 року від його представника, який дізнався про нього з реєстру судових рішень. Поштової кореспонденції від суду в рамках цієї справи він не отримував. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні суду посилався тільки на відомості надані позивачем, які є недостовірними. Так, позивачем зазначено, що син знаходиться повністю на її утриманні, хоча він (відповідач) своєчасно сплачує аліменти на утримання сина та бере участь в його утриманні. Позивачем зазначено, що він (відповідач) офіційно не працює, але має нерегулярний високий дохід, не надавши суду жодного доказу. При цьому, апелянт зазначає, що на момент розгляду справи він мав офіційну роботу, звідки звільнений 29 грудня 2020 року. Вказував, що у позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що вона не може працювати, оскільки доглядає за дитиною, хоча дитину можна віддати в дитячий дошкільний виховний заклад, а самій вийти на роботу як це роблять інші жінки. Розмір стягнутих аліментів не обґрунтований. Доводи позивача про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на її утриманні нічим не обґрунтовані та не підтверджені. Після звільнення 29 грудня 2020 року і до часу подання цієї апеляційної скарги, він (відповідач) ніде не працює та не має доходу, в той час як з 2016 року він сплачує аліменти на дочку ОСОБА_5 від першого шлюбу, також на сина ОСОБА_3 від шлюбу з позивачкою та надає посильну матеріальну допомогу своєму батькові ОСОБА_6 , який є пенсіонером. Також він повинен забезпечувати свої поточні потреби в харчуванні, одязі, оплаті комунальних послуг, послуг зв`язку, транспортні та інші витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просила скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін. Зазначала, що відповідач був повідомлений про слухання справи в спрощеному провадженні без виклику сторін та особисто отримав судове рішення, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, 13 травня 2021 року відповідач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про скасування аліментів на утримання дружини. Апелянтом не доведено, що з нього примусово стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, в той час як з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_8 не передавалось на примусове виконання. Апелянт не виконує свої обов`язки по сплаті аліментів на утримання спільного сина, тому станом на 13 липня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 29 882 грн. Твердження апелянта про те, що він не працює і не має можливості працевлаштуватися не відповідає дійсності, враховуючи, що він молода (35 років), здорова людина, яка не має природних та придбаних вад. Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами (а.с.50-52).

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Встановлені судами фактичні обставини справи

З 13 березня 2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3,4).

За інформацією ЄДРСР рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 червня 2021 року у справі №501/1092/21 шлюб між сторонами розірвано (а.с.58-60).

Сторони є особами працездатного віку та проживають окремо. Син ОСОБА_3 проживає із позивачкою, проти чого сторони не заперечували.

Позивачка не працює, доглядає за дитиною.

Відповідач на час звернення ОСОБА_2 з позовом до суду та винесення оскаржуваного судового рішення до 29 грудня 2020 року офіційно був працевлаштований, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.30).

Відомості про доходи та майно сторін в матеріалах справи відсутні.

Судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 18 серпня 2020 рокуу справі №501/2458/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідної категорії громадян. Стягнення аліментів розпочато з дня надходження судового наказу від 23 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.33,64-65).

За розрахунком державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшової Т.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 501/2458/20 станом на 30 червня 2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 29 881 грн. (а.с.53).

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року у справі № 501/5173/15-ц стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2015 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.32). Доказів сплати аліментів на виконання даного судового рішення суду матеріали справи не містять.

За інформацією ЄДРСР ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування аліментів на утримання дружини (справа №501/1434/21). Справа призначена до розгляду на 18 жовтня 2021 року (а.с.61-63).

Предметом позову у справі, що розглядається, - є аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Так, згідно приписів ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

У ч.4 ст.84 СК України визначено умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Отже, законодавством України у сфері сімейних відносин передбачено право дружини - матері на утримання, чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері, незалежно від цієї обставини (постанова Верховного Суду від 19 січня 2018 року по справі № 541/1208/16-ц).

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У даному випадку позов подано до суду 10 листопада 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку про можливість відповідачем сплати аліментів на утримання дружини, з чим погоджується апеляційний суд.

Судом апеляційної інстанції встановлено наявність на утриманні відповідача двох дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.32-33).

Доказів надання матеріальної допомоги батькові відповідача суду не надано, тому зазначені доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються.

При цьому, на час вирішення справи в суді першої інстанції, відповідач офіційно був працевлаштований, про що свідчить копія трудової книжки (а.с.30).

Доводи апеляційної скарги, що після винесення оскаржуваного рішення він був звільнений 29 грудня 2020 року та до теперішнього часу не працює не є підставою для скасування рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2020 року, з огляду на те, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника аліментів у разі зміни його матеріального і (або) сімейного стану (ч.4 ст. 80 СК України).

Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що він наразі офіційно не працює не свідчить про його фактичний майновий стан та не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу матері дитини до досягнення нею трирічного віку. Доказів про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, який перешкоджав би йому працевлаштуватись, до суду надано не було.

Відтак, факт не працевлаштування відповідача після винесення оскаржуваного судового рішення приймається колегією суддів, однак не є безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач не надав суду доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини (позивача).

Так, у суду відсутня інформація щодо:

- майнового стану відповідача, зокрема - розміру отриманої заробітної плати під час офіційного працевлаштування, наявного у відповідача майна тощо;

- належного виконання відповідачем судових рішень про сплату аліментів на дітей або ж доказів сплати аліменти на утримання дітей у добровільному порядку тощо.

За інформацією Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень рішення про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_5 на примусове виконання не передавалось (а.с.54-57).

Відносно ж стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 у відповідача наявна заборгованість станом на 30 червня 2021 року у розмірі 29 881 грн. (а.с.53).

Доводи апелянта не те, що позивачка може віддати дворічну дитину в дитячий дошкільний виховний заклад, а сама вийти на роботу, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Зазначені доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки положеннями ст.84 СК України встановлено право позивача на отримання матеріальної допомоги від відповідача незалежно від її матеріального стану.

Дитина ( ОСОБА_10 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , вік дитини ускладнює працевлаштування матері дитини.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апелянт не був позбавлений можливості надати до суду першої інстанції докази на підтвердження свого матеріального стану, однак, отримавши 24 листопада 2020 року поштову кореспонденції від суду, вказаним правом не скористався, а тому підстави вважати, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини, яка не досягла трирічного віку, відсутні (а.с.13).

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції про можливість сплати відповідачем аліментів на дружину апеляційна скарга не містить.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи встановлені обставини, наявні в матеріалах справи докази, дійшла висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, встановленого рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2020 року з 5 000 грн. до 2 270 грн., що відповідатиме встановленому на час винесення оскаржуваного судового рішення Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, так як не встановлено обставин для визначення аліментів у більшому розмірі, рівно як і не встановлено обставин для неможливості чоловіка надавати дружині утримання у такому розмірі.

Частина 4 ст.80 СК України надає сторонам право за наявності підстав (зміна матеріального і (або) сімейного стану) звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Вказаним правом відповідач скористався ще до подачі апеляційної скарги у цій справі, з огляду на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 25 травня 2021 року (а.с.61-62).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2020 року зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2020 року змінити в частині розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання на час догляду за дитиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) щомісячно, починаючи з 10 листопада 2020 року до досягнення дитиною трирічного віку, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку визначеному ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді :