ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Гречка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Литвиненко Анни Іванівни

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2021 року, ухвалене суддею Савченко Л.І., повний текст рішення складено 06 серпня 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі і гідності, визнання недостовірною інформації та такою, що принижує честь і гідність, порушує презумпцію невинуватості, та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , та з урахуванням поданих уточнень остаточно просив визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує його честь, гідність, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у месенджері «Viber» в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зобов`язати ОСОБА_1 у месенджері «Viber» в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » спростувати недостовірну інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступного змісту:

«Он вам пробьет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место ОСОБА_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

В обґрунтування позовних вимог вказав, що фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_2 в під`їзді, де проживає і він, мешкає ОСОБА_1 . Мешканці їхнього будинку об`єдналися в групу у месенджері «Viber» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та здійснюють там спілкування з приводу питань, які виникають під час проживання в їхньому будинку. Всього група налічує 82 особи.

Вказує, що має у власності автомобіль марки Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 .

20 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 в групі «Соседи» розповсюдила серед 82 учасників інформацію, яка не відповідає дійсності, є неправдивою та порочить його честь і гідність, опублікувавши наступне: «Дорогие автомобилисты. Если Вы вдруг поставили машину под блоком!!! То это место ОСОБА_4 вам пробьет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место ОСОБА_3 ». Надалі ОСОБА_1 опублікувала фотознімки його та його машини, службові автомобілі працівників патрульної поліції та повідомлення: «Ну ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его» та надіслала його фотозображення разом із номером телефону, яким він користується НОМЕР_2 . Надалі ОСОБА_1 у Групу надіслала повідомлення: «Берегите своих детей И имущество От неадекватных людей».

Зазначав, що він неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням пояснити зміст вищевказаних висловлювань, проте остання відмовлялася пояснити, чому вона так вважає та навіщо робить. Крім того, за інформацією МВС України він станом на 05.10.2020 року до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, судимостей не має, однак відповідач 20.08.2020 року надіслала у Групу повідомлення : «Ну ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его».

Також вказав, що згідно медичної довідки від 24.09.2020 року, ознак психічного розладу у нього не виявлено.

Разом з тим, ОСОБА_1 розповсюдила недостовірну інформацію через 82 учасників групи, що він є неадекватною людиною, що випливає із надісланого нею повідомлення «Берегите своих детей И имущество От неадекватных людей».

Такі публікації у групі дали підстави вважати його злочинцем та психічно хворою людиною, а дії ОСОБА_1 спричинили йому тяжких душевних страждань та переживань, які можна порівняти із втратою близької людини, значної суми грошових коштів.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недостовірною інформацію та такою, що принижує його честь, гідність, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у месенджері « ОСОБА_5 » в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Зобов`язано ОСОБА_1 у месенджері « ОСОБА_5 » в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » спростувати недостовірну інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступного змісту: «Он вам пробьет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место ОСОБА_3 », « ОСОБА_6 ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его», « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1680 грн. 20 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1 грн. 40 коп.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої подана апеляційна скарга адвокатом АО «Партнери» Литвиненко Анною Іванівною.

В апеляційній скарзі представник відповідачки адвокат Литвиненко А.І., посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, прохає скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 , стягнути з нього на користь відповідачки витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн., надану в суді першої інстанції, а також 2522,41 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Вважає, що викладена відповідачкою в месенджері «Вайбер» у групі «Соседи» інформація щодо позивача «Он вам пробьет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место ОСОБА_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 » є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Опубліковане відповідачкою у групі «Вайбер» «Соседи» повідомлення щодо позивача « ІНФОРМАЦІЯ_3 » є правдивою, так як у справі наявні докази, складені патрульною поліцією по факту конфліктної ситуації за участю дочки відповідачки ОСОБА_7 .

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував правову позицію у постанові ВС від 24.10.2018 р. у справі № 161/4052/16-ц, а також те, що група «Соседи» в месенджері « ІНФОРМАЦІЯ_5 », учасниками якої були мешканці будинку по АДРЕСА_3 , видалена адміністратором чату та на сьогодні не існує.

Відзив від учасників справи на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Литвиненко А.І, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , у квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 відповідно та є сусідами.

20.08.2020 року о 22.56 на мобільний телефон ОСОБА_1 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 наступного змісту: «Добрый вечер, попросите мужа убрать машину с моего места я его просил и не только его не ставить там машину! Я жду на улице».

Після вказаного повідомлення ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_7 близько 23.00 вийшли на вулицю, де між сусідами виник конфлікт з приводу паркувальних місць.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2020 року о 23.15 у месенджері «Viber» в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_1 опублікувала повідомлення наступного змісту: «Он вам пробьет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место ОСОБА_3 », « ОСОБА_6 ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его», « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с. 21-27).

З матеріалів наданих до суду Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області від 15.07.2021 року встановлено, що 20.08.2020 року до ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 з приводу протиправних дій малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , які мали місце близько 23.26 по АДРЕСА_3 . У зв`язку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку із цим внести інформацію до ЄРДР, матеріали були зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області 21.08.2020 за № 17871 для їх розгляду згідно Законом України «Про звернення громадян» або КУпАП (а.с.104-110).

Із Протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 від 20.08.2020 року вбачається, що остання вказує, що 20.08.2020 року приблизно о 23.00 за адресою: АДРЕСА_3 на неї було скоєно напад з пошкодженням майна. Її сусід на ім`я ОСОБА_9 поводив себе неадекватно, погрожував спалити автівку її батька та її, також погрожував неодноразово іншим мешканцям спалити їх авто та пробити колеса. Вказала, що останній наніс їй пошкодження ударами кулака у плече, також пошкодив мобільний телефон (а.с. 72-73).

Судом першої інстанції також переглянуто відеозапис події 20.08.2020 року, наданий як доказ відповідачем, без розбірливого звуку, з якого встановлено, що ОСОБА_2 вибив телефон у особи, яка світила з нього ліхтариком, нанесення ОСОБА_2 поштовхів ОСОБА_10 не вбачається.

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що публікація ОСОБА_1 від 20.08.2020 року о 23.15 у месенджері «Viber» в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_1 є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність ОСОБА_2 та підлягає спростуванню.

Приймаючи до уваги пояснення позивача, судом враховано, що викладена інформація щодо нього у вказаних повідомленнях містить неправдиві дані, оскільки не підтверджена належними, допустимим та достатніми доказами.

При цьому судом першої інстанції визнано, що пояснення доньки відповідача до відділу поліції викладені у заяві не підтверджені жодними іншими доказами, нанесення поштовхів ОСОБА_10 не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні і представленим відповідачем відео. Жоден свідок у судовому засіданні, який був очевидцем події 20.08.2020 року, не підтвердив обставин, на які вказує відповідач. Також є неправдивими твердження щодо можливого пошкодження автомобілів ОСОБА_2 , а образливим є вислів «Неадекватних людей».

Суд не визнав зміст викладених 20.08.2020 року повідомлень оціночними судженнями відповідача, оскільки вони підлягають перевірці на предмет їх відповідності дійсності, а тому не є суб`єктивною думкою та висловлюванням ОСОБА_1 , які нібито викликані поведінкою ОСОБА_2 по відношенню до її доньки.

Враховуючи, що позивач довів поширення відповідачем недостовірної інформації про нього, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, повідомлення ОСОБА_1 у групі «Соседи» в месенджері «Viber» підлягає спростуванню у спосіб, обраний позивачем, а саме шляхом зобов`язання ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію в такий же спосіб, як вона була поширена.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно ст. ст. 3, 28 Конституції України честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності.

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Отже, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації має забезпечуватись баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При цьому не є підставою для відповідальності за оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції та положенням ст. 30 Закону України "Про інформацію".

Отже, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем ОСОБА_1 не доведено, що поширена інформація відповідає дійсності, а позивач спростував достовірність даної інформації.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зміст поширеної відповідачем недостовірної інформації щодо нього, викликає у читачів (учасників групи) негативні враження і формує думку, яка змінює позитивне ставлення до особи на негативне, що потребує чималих зусиль для відновлення репутації. Розповсюджена стосовно позивача інформація є негативною інформацією, що принижує честь, гідність та дискредитує його в очах суспільства, а викладена у формі ствердження суб`єктивна думка висловлена в брутальній, принизливій, непристойній формі.

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за характером висловлювань і вжитих словосполучень спірна інформація є фактичними твердженнями, оскільки є такою, що може бути перевірена на предмет її правдивості, що, у свою чергу, виключає її віднесення до оціночних суджень, тому поширена щодо позивача відповідачами інформація є недостовірною, яка має бути спростована у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що опубліковане відповідачкою у групі «Вайбер» «Соседи» повідомлення щодо позивача «Ну ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его» є правдивою, так як у справі наявні докази, складені патрульною поліцією по факту конфліктної ситуації за участю дочки відповідачки ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки суд першої інстанції в достатній мірі спростував вказане твердження, зокрема, правильно зазначив про те, що пояснення доньки ОСОБА_1 до відділу поліції викладені у заяві не підтверджені жодними іншими доказами, нанесення поштовхів ОСОБА_10 не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні і представленим відповідачем відео. Жоден свідок у судовому засіданні, який був очевидцем події 20.08.2020 року, не підтвердив обставин, на які вказує відповідач.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування правових позицій, висловлених Верховним Судом у справі№161/4052/16-ц, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини у даній справі не є тотожними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що група «Соседи» в месенджері «Вайбер», учасниками якої були мешканці будинку по АДРЕСА_3 , видалена адміністратором чату та на сьогодні не існує, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині судового рішення та не є підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Литвиненко Анни Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.12.2021 р.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: С.М.Бондаревська

Л.І.Пилипчук