Справа № 486/729/20
Провадження № 2/486/42/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Южноукураїнський міський суд Миколдаївської області у складі : головуючої - судді Волкової О.І.

секретаря - Новік Д.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулася до Южноукраїнського міськог суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 .

Позовні вимови обґрунтовує тим , що 21.09.2019 року близько 18:30 годині вона зробила зауваження сусідці ОСОБА_2 , яка складала сміття біля її паркану. Образившись на зауваження ОСОБА_2 відчинила ворота свого домоволодіння, з подвір`я вибігла її собака, яка була без намордника та покусала позивачку. З приводу цього позивачка звернулася за медичною допомогою до лікарні. Проходила позивачка лікування з 23.09.2019 року до 21.10.2019 року з діагнозом: укушена рана н/з лівої голені, інфільтрат лівої голені. Внаслідок винних дій відповідачки їй було с спричинено моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та моральних стражданнях які вона зазнала внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень. Дані події призвели до порушення ритму її життя, вона проходила лікування в тому числі антирабічну вакцинацію. Посилається позивачка на норми матеріального права стст. 1167, 1168 ЦК України. Просить суд стягнути моральну шкоду завдану здоров`ю в розмірі 10 тисяч грн. та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області відкрито провадження у спрощеному проваджені та призначено до розгляду 26.06.2020 року, розгляд якого було відкладено на 14.07.2020 року у зв`язку з неявкою відповідачки.

14.07.2020 року у зв`язку з тим, що адміністрація суду не забезпечила суддю секретарем судового засідання.

28.09.2020 року оголошено перерву за клопотанням представника позивача до 23.10.2020 року.

23.10.2020 року оголошено перерву за клопотанням представника позивача до 06.11.2020 року.

06.11.2020 року, 01.12.2020 року, 24.12.2020 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що строни до суду не з`явилися.

08.02.2021 року; 02.07.2021 року; розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що адміністрація суду не забезпечила суддю секретарем судового засідання.

Суддя неодноразово зверталася до Ради суддів України, ДСА України, Вищої ради правосуддя з приводу незабезпечення її складу секретарем судового засідання.

17.03.2021 року; 17.09.2021 року; 28.11.2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з хворою судді.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні з 23.09.2019 року по 21.09.2019 року. (а.с 8)

Відповідно до довідки №4082 від 23.09.2020 року ОСОБА_3 зверталася в приймальне відділення КЗ « ЮМЛ» з приводу укушеної рани с/з лівої голені.

Крім того, матеріали справи містять постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Справа №486/1871/19 провадження №3/486/2020 відповідно до якої, відповідачка ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адмістративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП. Разом із тим, провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно ОСОБА_2 за ч. 2 ст.154 КупАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

Суд критично оцінює письмовий доказ постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Справа №486/1871/19 так як суд розглянув справу в порушення принципу безпосередності та визнав відповідачку винною, і одночасно закрив справу, яку зобов`язаний був закрити у відповідності ст. 38 КУп АП.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які належним чином доводили вину відповідачки та були пов`язані причино наслідковими її діями, які б потягли ушкодження здоров`ю ОСОБА_4 спричинені безпосерньо ОСОБА_2 .

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено в п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

При цьому, як зазначено судом вище, сам факт визнання протиправними не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з неї моральної шкоди.

Ураховуючи те, що позивачкою не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння будь-яких душевних страждань чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову.

Відповідно до частини третьої статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, жодних доказів на доведення обставин, на підставі яких заявлено ці позовні вимоги, позивачем не зазначено та/або не надано, та не зазначено причини неможливості їх самостійного подання суду. При цьому, як зазначено судом вище, сам факт визнання протиправними рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди.

Ураховуючи те, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння будь-яких душевних страждань чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову,

Відповідно до частини третьої статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 51, 76-81, 82, 84, 89, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційнаскарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова