Справа № 369/779/21
Провадження № 2/369/2718/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

з участю секретаря Миголь А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліменти,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 01.11.2003 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (далі - Відповідач) Відділом реєстрації актів громадянського стану Носівського районного управлінням юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 105.

18.12.2015 року, вищевказаний шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем, було розірвано, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/10562/15-ц від 18.12.2015 року

10.01.2005 року, під час вищевказаного шлюбу, у Позивача та Відповідача народилася дочка ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04.02.2005 року.

Станом на теперішній час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , є неповнолітньою особою, якій виповнилося повних 15 (п`ятнадцять) років, особа якої як громадянки України посвідчується паспортом № НОМЕР_5 , виданим 15.11.2019 року, орган, що видав 3232.

07.08.2020 року набрав законної сили наказ Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/1444/20 від 20.04.2020 року, яким з Позивача по даній справі на користь Відповідача по даній справі було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) Позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

31.08.2020 року старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровська Вікторія Олександрівна відкрила виконавче провадження на підставі вищевказаного наказу, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 6289111 від 31.08.2020 року.

Отже, після 31.08.2020 року з Позивача на користь Відповідача на підставі наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/1444/20 від 20.04.2020 року у виконавчому провадженні № 6289111 стягуються аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) Позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, саме призначення та стягнення з Позивача на користь Відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття було безпідставним, необґрунтованим та протиправним, а відтак воно має бути припинено судом, а Позивача має бути звільнено від сплати заборгованості по зазначених аліментах з огляду на наступне.

Відповідач не проживала станом на момент стягнення аліментів та не проживає станом на теперішній час разом зі своєю дочкою, на утримання якої стягуються аліменти, та не розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах своєї дочки, адже остання фактично проживає разом з Позивачем (своїм батьком) та перебуває на його повному утриманні, водночас ні разу не отримавши аліментів від Відповідача як своєї матері, що підтверджується наступним.

Зазначені обставини цілком і повністю підтверджуються самою дочкою Позивача та Відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , яка у свої заяві від 04.12.2020 року, зареєстрованої в реєстрі за № 604, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом КМНО Грушницькою В.В. Дочка Позивача та Відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисто підтверджує наступні факти: ІНФОРМАЦІЯ_4 і станом по теперішній час вона фактично проживає спільно зі своїм рідним батьком ОСОБА_1 (Позивачем), за адресою: АДРЕСА_1 , а її мати (Відповідач) проживає окремо від них (таке місце проживання було обрано нею самостійно, адже станом на 05.05.2020 року їй виповнилося повних 15 (п`ятнадцять років), а відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою).

Позивач як її батько повністю її утримує, бере участь у її вихованні, піклується про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття нею повної загальної середньої освіти, здійснює повне матеріальне забезпечення та не заважає їй спілкуватися з її рідною матір`ю, ОСОБА_5 (Відповідачем), тобто Позивач у повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, регламентовані СК України;

Дочка не вбачає підстав для стягнення на користь Відповідача (її матері) аліментів на її утримання з Позивача (її батька), адже такі аліменти не використовуються матір`ю на її утримання, а всі обов`язки по її утриманню цілком і повністю виконує лише Позивач.

Зазначені обставини про Фактичне спільне проживання Позивача разом із своєю дочкою ОСОБА_6 з 05 травня 2020 року і станом по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , цілком і повністю підтверджуються органом опіки і піклування за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме - Гатненською сільською радою Києво- Святошинського району Київської області, яка в довідці вих. № 1250 від 02.12.2020 року (копія додається) зазначає: « ОСОБА_1 та ОСОБА_6 згідно акта депутата округу № 8 проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ».

Тобто, зазначена довідка Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка була складена на підставі акту обстеження умов проживання ОСОБА_6 , підтвердила факт її спільного проживання станом на 02.12.2020 року разом із її рідним батьком, яким є Позивач, а жодні інші особи (в т.ч. Відповідач) за вказаною адресою не проживають.

Зазначені обставини про фактичне спільне проживання Позивача разом із своєю дочкою ОСОБА_6 з 05 травня 2020 року і станом по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , та власне наявність об`єктивної можливості такого проживання цілком і повністю підтверджуються наступними доказами:

Так, 01.05.2020 року Позивач як орендар уклав з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , як орендодавцем договір оренди житлового будинку АДРЕСА_2 , відповідно до п. 1.1. якого, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування Житловий будинок, що визначений у цьому Договорі (надалі іменується «Житловий будинок»), та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Тобто, Позивачем було орендовано житловий будинок загальною площею 126,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01.05.2020 року до 30.04.2023 року включно, себто він орендується і станом на теперішній час (19.01.2021 року).

У зазначеному житловому будинку Позивач фактично й проживає разом із своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 з 05 травня 2020 року і станом по теперішній час, що підтверджується і заявою ОСОБА_6 від 04.12.2020 року, зареєстрованою в реєстрі за № 604, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом КМНО Грушницькою В.В., і довідкою Гатненської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області вих. № 1250 від 02.12.2020 року, складеною за результатами обстеження умов проживання ОСОБА_6 саме в цьому житловому будинку.

Тому позивач просив суд припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ) на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 місце проживання: АДРЕСА_3 ) до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ) на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 місце проживання: АДРЕСА_3 ) до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка виникла під час примусового виконання наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/1444/20 від 20.04.2020 року у виконавчому провадженні № 6289111 від 31.08.2020 року.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року прийнято позовну заву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Відповідачем було подано до суду відзив згідно якого вона просила відмовити у вимогах позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року зарито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №105, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Під час перебування сторін у шлюбі в них народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтво про народження Серія НОМЕР_7 .

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

20.04.2002 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано судовий наказ, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) на дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

31.08.2020 року старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровська Вікторія Олександрівна відкрила виконавче провадження на підставі вищевказаного наказу, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 6289111 від 31.08.2020 року.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або дитина не проживає разом з матір`ю та не знаходиться на її утриманні.

Звертаючись до суду з даним позов позивач посилався на заяву дитини сторін ОСОБА_6 від 18.01.2021 року посвідчену приватним нотаріусом КМНО Грушницькою В.В., згідно якої було зазначено що вона підписанням даної заяви повністю підтверджує, що починаючи з 05.05.2020 року і станом по теперішній час фактично проживає спільно з рідним батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а її мати, ОСОБА_8 , проживає окремо від їх спільного з батьком місця проживання.

Крім того, підписанням даної заяви повністю підтверджувала, що її рідний батько ОСОБА_1 , з яким вона постійно проживаю, повністю її утримує, бере участь вихованні, піклується про здоров`я, мій фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття повної загальної середньої освіти, здійснює повне матеріальне забезпечення та не заважає спілкуватися з матір`ю, ОСОБА_8 .

Також зазначено що вона не вбачаю підстав для отримання аліментів, заборгованості по аліментах та подальшого стягнення на користь її матері, ОСОБА_8 .

Разом з тим, суд не може прийняти даний доказ як належний та допустимий в підтвердження обґрунтованості вимог позову оскільки в подальшому неповнолітня ОСОБА_6 надала письмові пояснення згідно яких зазначила що вона не усвідомлювала що має підписувати і підписала те чого не розуміла.

Крім того, неповнолітня ОСОБА_6 була допитана в судовому засіданні в якості свідка в присутності батьків, та надала суду показання про те що проживає постійно з матір`ю ОСОБА_9 та знаходиться на її утриманні, хоча батько теж їй завжди на власний розсуд допомагає.

Також згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_6 складеного головою опікунської ради та уповноваженою особою у справах дітей Гатненської сільської ради було дійсно встановлено що ОСОБА_6 проживає за адресою АДРЕСА_5 разом з дідусем та бабусею.

В межах даної справи позивачем належними та допустимими доказами не доведено підстави для припинення стягнення з нього аліментів на утримання доньки на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, а саме те, що донька проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні, оскільки як встановлено в судовому засіданні та підтверджено самою неповнолітньою донькою, вона продовжує перебувати на утриманні матері, хоча батько теж добровільно на власний розсуд допомагає доньці.

Таким чином у суду відсутні правові підстави для припинення стягнення аліментів з відповідача та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліменти відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко