Провадження №2-зз/523/91/21
У Х В А Л А

"10" грудня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 2-3192 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 2-3192 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу.

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що він є спадкоємцем, за заповітом, ОСОБА_5 , на квартиру якого було накладено арешт ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2000 року. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 30.11.2011 року позовна заява, в забезпечення якої накладався арешт, залишена судом без розгляду. За наведених обставин, фактично безпідставно арештовано квартиру АДРЕСА_1 , що унеможливлює оформлення заявником ОСОБА_1 спадкових прав на майно.

Сторони до судового засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Від представника заявника адвоката Боровик А.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, остання наполягала на задоволенні клопотання.

Враховуючи вимогу ч.2 ст. 158 ЦПК України щодо розгляду клопотання не пізніше п`яти днів з дня надходження до суду, суд вважає за можливе розглянути клопотання про скасування заходів забезпечення позову без участі учасників справи.

Судом не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши доводи клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд прийшов до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно, скасування заходів забезпечення позову, в порядку ст. 158 ЦПК України, можливе лише за обставин, які б вказували на те, що відпали підстави та ризики невиконання рішення суду, або ж змінились обставини, які зумовили їх застосування.

Аналогічна позиція викладена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», якою роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За змістом вищенаведених норм, скасування заходів забезпечення позову пов`язане із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі. Скасувати заходи забезпечення позову суд може з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2000 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , в забезпечення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, по цивільній справі № 2-3192.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.11.2001 року цивільну справу № 2-3192 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу залишено без розгляду.

Довідкою архіваріуса Суворовського районного суду м. Одеса від 26.11.2021 року підтверджується, що цивільна справа № 2-3192/2001 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу знищена. Оригінал ухвали від 30.11.2001 року про залишення цивільної справи без розгляду та ухвала від 25.02.2000 року про накладення арешту на квартиру зберігається в архіві Суворовського районного суду м. Одеси.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.10.200 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Власником квартири АДРЕСА_1 , згідно розпорядження органу приватизації від 05.11.2003 року та свідоцтва про право власності на житло від 05.11.2003 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, являється ОСОБА_5 . Зворотна сторона свідоцтва про право власності містить відмітку Одеського міського бюро технічної інвентаризації від 21.01.2004 року, підтверджуючу реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1514, Серія НОМЕР_1 .

Заявник ОСОБА_1 являється спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом від 22.04.2003 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-1977.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , станом на 22.09.2021, зареєстроване обтяження, на підставі ухвали б/н, 25.02.2000, Суворовський районний суд міста Одеса.

За наведених обставин, суд вважає що існування заходів забезпечення позову порушує права ОСОБА_1 , як спадкоємця - власника квартири ОСОБА_5 . Законодавець визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям із часу її відкриття.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року по справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном, відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107).

При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновків що наявні усі правові підстави для скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2000 року, оскільки потреба в забезпеченні позову по справі № 2-3192 відпала, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу залишено без розгляду ще ухвалою від 30.11.2001 року, тобто більше 20 років тому, в свою чергу наявний арешт позбавляє заявника ОСОБА_1 можливості оформити свої спадкові права.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 158, 260, 261, 353 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі № 2-3192/2001 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційні номери обтяження: 8305095 та 8305135, зареєстровані 17.12.2008 року Першою одеською державною нотаріальною конторою, застосовані на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2000 року по справі № 2 3192/2001.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя: К.О. Далеко