ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8505/21 Справа № 203/381/20 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Петешенкової М.Ю.,

суддів: Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі Соломці М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2021 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів, виданих у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 , третя особа управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації малолітньої дитини та її реєстрацію без згоди батька, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною такими, що не підлягають виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчих листів, виданих у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 , третя особа управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації малолітньої дитини та її реєстрацію без згоди батька, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною такими, що не підлягають виконанню.

Вважає, що державні виконавці формально виконали виконавчі документи і закінчили провадження, стягнувши з неї виконавчий збір загальною сумою 24 000,00 грн (по 12 000,00 грн). Зазначає, що зазначені у вказаних виконавчих листах обов`язки не потребували примусового виконання через їх характер, а також неможливість здійснення реального контролю над їх виконанням, що стало причиною її звернення до суду із заявою про визнання вказаних виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Представник ОСОБА_2 просив також вирішити питання розподілу судових витрат, які підлягають сплаті ОСОБА_2 на виконання договору про надання правової допомоги.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Визнано виконавчий лист, виданий 11 січня 2021 року у цивільній справі №203/381/20, про зобов`язання ОСОБА_2 не допускати протиправних дій та негативних розмов з дитиною стосовно ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий лист, виданий 11 січня 2021 року у цивільній справі №203/381/20, про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформувати ОСОБА_1 про зміну місця реєстрації, проживання, закладу, де навчається дитина; інформувати з ким та де залишається дитина, коли ОСОБА_2 виїжджає за межі України; забезпечити можливість спілкування ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 за допомогою телефонного та інтернетзв`язку, таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду в частині визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки існує регламентований порядок виконання рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною, який врегульовано Законом України Про виконавче провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду в частині питання розподілу судових витрат, оскільки висновок суду про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг, не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно ч.1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як роз`яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, згідно з яким: надано дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , у квартирі АДРЕСА_1 ; надано дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , народження, за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 : не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , інформувати ОСОБА_1 про зміну місця реєстрації, проживання, закладу, де навчається дитина; інформувати з ким та де залишається дитина, коли ОСОБА_2 виїжджає за межі України; забезпечити можливість спілкування ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 за допомогою телефонного та інтернетзв`язку; визначено ОСОБА_1 порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , у вигляді їхніх зустрічей (за винятком часу, коли дитина хворіє або навчається): щомісяця у першу та третю суботу, від 10:00 до 20:00, за місцем проживання дитини у м. Києві без присутності ОСОБА_2 ; щомісяця у другий, четвертий вівторок та четвер, від 15:00 до 19:00, за місцем проживання дитини у м. Києві без присутності ОСОБА_2 ; щорічно на всі шкільні канікули (за домовленістю з ОСОБА_2 ); щорічно на Новорічні, Різдвяні та Великодні свята (за домовленістю з ОСОБА_2 ). Зобов`язано ОСОБА_1 не допускати протиправних дій та негативних розмов з дитиною стосовно ОСОБА_2 ; зобов`язано ОСОБА_2 не допускати протиправних дій та негативних розмов з дитиною стосовно ОСОБА_1

11 січня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі ухваленого рішення ОСОБА_1 видано три виконавчі листи:

- про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 ; інформувати ОСОБА_1 про зміну місця реєстрації, проживання, закладу, де навчається дитина; інформувати з ким та де залишається дитина, коли ОСОБА_2 виїжджає за межі України; забезпечити можливість спілкування ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 за допомогою телефонного та інтернетзв`язку;

- про визначення ОСОБА_1 порядку участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , у вигляді їхніх зустрічей (за винятком часу, коли дитина хворіє або навчається): щомісяця у першу та третю суботу, від 10:00 до 20:00, за місцем проживання дитини у м. Києві без присутності ОСОБА_2 ; щомісяця у другий, четвертий вівторок та четвер, від 15:00 до 19:00, за місцем проживання дитини у м. Києві без присутності ОСОБА_2 ; щорічно на всі шкільні канікули (за домовленістю з ОСОБА_2 ); щорічно на Новорічні, Різдвяні та Великодні свята (за домовленістю з ОСОБА_2 );

- про зобов`язання ОСОБА_2 не допускати протиправних дій та негативних розмов з дитиною стосовно ОСОБА_1

18 лютого 2021 року Дарницьким відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформувати ОСОБА_1 про зміну місця реєстрації, проживання, закладу, де навчається дитина; інформувати з ким та де залишається дитина, коли ОСОБА_2 виїжджає за межі України; забезпечити можливість спілкування ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 за допомогою телефонного та інтернетзв`язку було відкрите виконавче провадження №64562212.

Того ж дня, Дарницьким відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа про зобов`язання ОСОБА_2 не допускати протиправних дій та негативних розмов з дитиною стосовно ОСОБА_1 було відкрите виконавче провадження №64562245.

16 червня 2021 року державний виконавець Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпак О.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №64562212, у зв`язку з фактичним виконанням боржницею виконавчого документу. Одночасно з цим державний виконавець виніс постанову про стягнення з боржниці виконавчого збору в сумі 12 000,00 грн.

07 липня 2021 року державний виконавець Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №64562245, у зв`язку з фактичним виконанням боржницею виконавчого документу. Одночасно з цим державний виконавець винесла постанову про стягнення з боржниці виконавчого збору в сумі 12 000,00 грн.

Визнаючи виконавчі листи від 11 січня 2021 року у цивільній справі №203/381/20, про зобов`язання ОСОБА_2 не допускати протиправних дій та негативних розмов з дитиною стосовно ОСОБА_1 та про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформувати ОСОБА_1 про зміну місця реєстрації, проживання, закладу, де навчається дитина; інформувати з ким та де залишається дитина, коли ОСОБА_2 виїжджає за межі України; забезпечити можливість спілкування ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 за допомогою телефонного та інтернетзв`язку, такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції послався на обґрунтованість тверджень заявниці про те, що зазначені у вказаних виконавчих листах обов`язки не потребували примусового виконання через їх характер, а також неможливість здійснення реального контролю над їх виконанням та задовольнив її заяву.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ст. 18 ЦПК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження розглядається як завершальна стадія судового провадження, сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини справи, не перевірив їх належним чином, не взяв до уваги приведені вище норми закону, не дослідив всіх доказів в обґрунтування заяви та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, заявницею не доведено суду, що існують підстави, передбачені ч. 2 ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаного в сукупності, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів, виданих у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 , третя особа управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації малолітньої дитини та її реєстрацію без згоди батька, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною такими, що не підлягають виконанню.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів вважає за необхідне залишити її без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду було надано договір про надання правової допомоги №49-1/1/18 від 12 листопада 2018 року, додаткова угода № 1 до договору №49-1/1/18 про надання правової допомоги від 12 листопада 2018 року, тарифи щодо надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги №49-1/1/18 від 12 листопада 2018 року, акт про надання послуг правової допомоги від 20 липня 2021 року, в якому зазначено перелік наданих послуг із зазначенням суми оплати наданих послуг на загальну суму 9000 грн.

Проте, матеріали справи не містять жодного належного і допустимого доказу на підтвердження сплати заявницею коштів у рахунок витрат на правничу допомогу згідно умов договору, не надано належним чином оформлених документів, які б свідчили про оплату ОСОБА_2 послуг адвоката Лихопьока Д.П., а саме платіжних документів (квитанцій, тощо).

Аналогічні висновки щодо належності документального підтвердження витрат на правничу допомогу викладено в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 545/3748/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо даних для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , тому з урахуванням наведеного, ухвала суду першої інстанції прийнята без встановлення всіх обставин справи, та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2021 року скасувати і постановити нову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів, виданих у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 , третя особа управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації малолітньої дитини та її реєстрацію без згоди батька, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною такими, що не підлягають виконанню .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова