Справа № 354/194/17
Провадження по справі № 2/354/82/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря Андрійків А.Я.

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідачів адвоката Гринів Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі-АТ КБ «ПриватБанк») 31 березня 2017 року звернулося в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №205770-CRED від 06 лютого 2008 року у сумі 3886,04 долари США, що станом на 21 лютого 2017 року еквівалентно 105000,84 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №205770-CRED відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 05 серпня 2009 року, а відповідач зобов`язалася здійснювати щомісячне погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, також інші витрати згідно кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 06 лютого 2008 року був укладений договір поруки відповідно до якого останній зобов`язався відповідати перед позивачем за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту у повному обсязі. Позивачем в повному обсязі виконано свої зобов`язання за договором та надано відповідачу кредит у обумовленому розмірі. ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором кредиту не виконує та порушує умови договору щодо належного та своєчасного повернення коштів та відсотків за їх користування в порядку визначеному договором, внаслідок чого станом на 21 лютого 2017 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 3886,04 доларів США, з яких: 747,26 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2944,92 доларів США - заборгованість по відсотках за користувач кредитом; 9,5 доларі США-штраф(фіксована частина); 184,61 долари США-штраф(процентна складова). Із врахуванням наведеного просить позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у вищезазначеному розмірі, а також 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено у ній підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02 листопада 2017 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області № 229 від 05 березня 2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2018 року у зв`язку із закінченням терміну попереднього відрядження судді Іванова А.П. дану справу повторно передано у його провадження.

Ухвалою суду від 20 березня 2018 року зазначену справу прийнято до свого провадження суддею Івановим А.П. та призначено у ній підготовче судове засідання.

13 квітня 2018 року від відповідачів у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому останні вказали, що просять у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2010 року з них було стягнуто у солідарному порядку стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором №205770-CRED від 06.02.2008 року у сумі 16500, 27 грн. та 285 грн. судових витрат. 13 серпня 2010 року головним державним виконавцем ВДВС Яремчанського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20808522 з примусового виконання виконавчого листа №2-50, виданого Яремчанським міським судом Івано-Франківської області29 липня 2010 року на виконання зазначеного рішення. Постановою держаного виконавця від 11 липня 2013 року виконавче провадження було закрите у зв`язку із повним погашенням боргу. Таким чином, в силу вимог ст. 653 ЦК України зобов`язання відповідачів за кредитним договором припинилися, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості, яка виникла після вступу в законну силу рішення суду від 31 травня 2010 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Окрім цього, відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності в обґрунтування якої зазначено, що моментом виникнення у позивача права на позов є дата вступу в законну силу рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, а саме: 11 червня 2010 року. Пунктом 5.7 кредитного договору позовну давність встановлено строком у п`ять років, а тому кінцевим терміном пред`явлення позову є 11 червня 2015 року, а оскільки зазначений позов надійшов до суду лише 15 березня 2017 року позивачем пропущено строк позовної давності у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

16 квітня 2018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву відповідно до якої просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по відсотках за кредитним договором №205770-CRED від 06 лютого 2008 року, що нараховані на прострочену заборгованість по кредиту в період з 24 березня 2012 року по 24 березня 2017 року у розмірі 1483,46 доларів США, що еквівалентно 40127,59 грн.

04 липня 2018 року позивачем подано відповідь на відзив у якій зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526,599 ЦК України. При зверненні до суду із вказаним позовом банком були враховані суми погашень заборгованості, що стягнуті за попереднім судовим рішенням, доказом чого є розрахунок заборгованості. Натомість, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення коштів, нарахованих після ухвалення рішення суду від 31 травня 2010 року. Також позивач вважає, що банком не пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до п.1.4 договору сторони обумовили строк дії договору до 05 серпня 2009 року. Зважаючи на те, що отримані відповідачем кредитні кошти банку не повернуті, договір не є розірваним або припиненим, відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної даності і просить позов задовольнити.

04 липня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2200 грн., до якої долучено копію квитанції № 269268, виданої адвокатом Гринів Я.В. від 16 квітня 2018 року на вказану суму.

Також 04 липня 2018 року відповідачами подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідачі просять у задоволенні заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі у зв`язку із пропуском строку позовної давності, з мотивів, аналогічних, наведеним у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 04 липня 2018 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №265 від 03 квітня 2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2019 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Іванова А.П.) дану справу передано у провадження судді ОСОБА_3 .

Ухвалою від 17 квітня 2019 року вказану справу прийнято до провадження судді Польської М.В. та призначено у ній підготовче судове засідання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №105 від 31 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2020 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) дану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л., якою 03 вересня 2020 року постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначено у ній підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, проте до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Гринів Я.В. у судовому засіданні позов не визнали та просять у задоволенні позовних вимог відмовити з мотивів, наведених у відзиві на позов, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором №205770-CRED від 06 лютого 2008 року стягнута на підставі рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2010 року, яке виконане у повному обсязі, а позивачем подано позов за пропуском строку позовної давності.

Заслухавши пояснення відповідачів, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що 06 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №205770-CRED, у відповідності з умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США на споживчі цілі, а остання, в свою чергу, зобов`язалася прийняти вищезазначені грошові кошти та повернути кредит у повному обсязі, в терміни та в розмірах встановлених Графіком погашення кредиту в строк до 05 серпня 2009 року, зі сплатою відсотків у розмірі 26,00% річних-п.1.3,1.4. 3.1 кредитного договору.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, по погашенню кредиту, згідно Графіку та п.п.1.4, 2.3.1, 3.3 даного договору або порушення п.2.2.8 договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48,00% річних, розраховані від суми залишку непогашеної згідно Графіку заборгованості за кредитом.

Згідно п.3.3. повернення кредиту і сплата відсотків за його використання відповідно до п.3.1 даного договору здійснюється в порядку і терміни згідно Графіку погашення кредиту та відсотків, який оформляється у вигляді Додатку 1 до даного договору і є його невід`ємною частиною. Сплата відсотків за користування кредитом, що передбачені п.3.2 договору відбувається не пізніше 05 числа кожного поточного місяця. При несплаті відсотків вони вважаються простроченими.

Пунктом 5.7 кредитного договору передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до п.2.3 кредитного договору у разі порушення позичальником зобов`язань, передбачених даним договором банк має право на свій розсуд змінити умови договору та вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування або розірвати договір в судовому порядку, або здійснити одностороннє розірвання договору з направленням позичальнику відповідного повідомлення.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором №205770-CRED, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 06 лютого 2008 року був укладений договір поруки. Відповідно до п.п.1,2 договору поруки ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед позивачем по зобов`язаннях ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору №205770-CRED від 06 лютого 2008 року в повному обсязі. Позичальник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Як встановлено судом, позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі у сумі 5000,00 доларів США.

23 лютого 2017 року банком направлено на адресу позичальника та поручителя повідомлення про погашення заборгованості за кредитом у розмірі 3692,18 доларів США, з яких: 747,26 доларів США- заборгованість за кредитом; 2944,92 доларів США- заборгованість по процентах за користування кредитом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 21 лютого 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №205770-CRED від 06 лютого 2008 року становить 3886,04 доларів США, з яких: 747,26 доларів США- заборгованість за кредитом; 2944,92 доларів США- заборгованість за процентами в тому числі 2944,26 доларів США-заборгованість за простроченими процентами; 193,86 доларів США- заборгованість по судових штрафах.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2010 року з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто солідарно в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №205770-CRED від 06 лютого 2008 року, що утворилася станом на 23 липня 2009 року у розмірі 2065,37 доларів США, (заборгованість за кредитом-1773,18 доларів США, заборгованість за відсотками-164,04 долари США та штрафні санкції в сумі 128,25 доларів США), що в гривневому еквіваленті становить 16500,27 грн. та 285 грн. судових витрат.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ВП №20808522 від 13 серпня 2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-50, виданого Яремчанським міським судом Івано-Франківської області 29 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №205770-CRED від 06 лютого 2008 року у сумі 16500,27 грн.

11 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закриття вищезазначеного виконавчого провадження у зв`язку із повною сплатою боргу за кредитом.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України.

Частиною першою ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів.

Зі змісту статей 610, 611, 612 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати завдані ним збитки. Однак відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлена статею 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до положень абзацу 2 та 3 пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5).

Згідно висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, в разі несвоєчасного виконання рішення суду допускається можливість застосування виключно положень ч.2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст.599, ч.3 ст.1049 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином, а позика/кредит вважається повернутою в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Отже, повне виконання боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 рішення суду, яким з них достроково стягнуто на користь банку кошти за кредитним договором, та їх зарахування на банківський рахунок кредитора, свідчить про те, що кредитні правовідносини між сторонами припинились внаслідок виконання, проведеного належним чином, у зв`язку із чим позивач як кредитор втратив право на стягнення щомісячних платежів, відсотків, штрафних санкцій після припинення кредитних правовідносин та має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, однак із зазначеними вимогами банку до суду не звертався, а натомість, як слідує із долученого позивачем до уточненої позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором №205770-CRED від 06 лютого 2008 року, після стягнення з відповідачів у судовому порядку заборгованості за кредитом, продовжив здійснювати нарахування процентів за кредитним договором, розмір яких за період з 24 березня 2012 року по 24 березня 2017 року у розмірі 1483,46 доларів США просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

Відповідачами подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила -ч.1 ст.261 ЦК України.

У відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи та за заявою сторони у спорі.

Таким чином, у зв`язку із безпідставністю позовних вимог банку щодо стягнення процентів за кредитом, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, судом не може бути застосовано позовну давність до вказаних вимог.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Будь-яких інших доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не надано та судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості по відсотках за користування кредитом згідно кредитного договору №205770-CRED від 06 лютого 2008 року, нарахованих за період з 24 березня 2012 року по 24 березня 2017 року у сумі 1483,46 доларів США слід відмовити за безпідставністю. Зважаючи на те, що суд прийшов до переконання про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому підстави для застосування позовної давності за заявою відповідачів відсутні.

Щодо вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2200 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У заяві від 04 липня 2018 року відповідач ОСОБА_2 вказав, що розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу становить 2200 грн. та долучив до вказаної заяви копію квитанції № 269268, виданої адвокатом Гринів Я.В. від 16 квітня 2018 року на вказану суму.

У відповідності до частин першої - другої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_4 та його представником адвокатом Гринів Я.В. не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості та вартості понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також до закінчення судових дебатів у справі не зроблено відповідну заяву про те, що вказані докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Із врахуванням наведеного суд приходить до переконання, що вимога відповідача про відшодування витрат на правничу допомогу до задоволення не підлягає у зв`язку із недоведеністю.

В силу вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524, 526, 530, 533, 549-551, 610-612, 624, 626-628, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором-відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, вул. Грушевського, 1Д, , адреса для листування:49094, вул.. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук