Справа № 946/6953/21
Провадження № 6/946/288/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі заяву кредитної спілки «Придунав`я» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №2-774/09, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 23 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Придунав`я» заборгованості в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12 січня 2008 року та за кредитним договором №31 від 21 січня 2008 року, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмита в сумі 100,80 грн., а всього 10206,10 грн., до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2009 року позов КС «Придунав`я» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, розірвано кредитний договір та договір застави №15 від 12.01.2008 року, кредитний договір та договір застави №31 від 21.01.2008 року, укладені між КС «Придунав`я» та ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Придунав`я» заборгованість в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12.01.2008 року та кредитним договором №31 від 21.01.2008 року, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмито в сумі 100,80 грн., всього - 10206,10 грн.

25.08.2021 року до суду надійшла заява представника КС «Придунав`я» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №2-774/09, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 23.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Придунав`я» заборгованості в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12 січня 2008 року та за кредитним договором №31 від 21 січня 2008 року, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмита в сумі 100,80 грн., а всього 10206,10 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.11.2009 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист по справі, однак у зв`язку відсутністю коштів для сплати авансового внеску виконавче провадження не було відкрито. На час отримання виконавчого листа діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (№606-XIV). Зі зміною Закону України «Про виконавче провадження» було виключено обов`язкову сплату авансового внеску в розмірі 2% для відкриття виконавчого провадження. На час звернення стягувача до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання вже діє Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (№1454-VІІІ). У зв`язку з зазначеним, представник КС «Придунав`я» вважає, що є підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Представник КС «Придунав`я» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.13).

Державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.8).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до п. 2 ч. 3ст. 442 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом

Частинами 1,2 статті 12 «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2009 року позов КС «Придунав`я» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, розірвано кредитний договір та договір застави №15 від 12.01.2008 року та кредитний договір та договір застави №31 від 21.01.2008 року, укладені між КС «Придунав`я» та ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Придунав`я» заборгованість в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12.01.2008 року та кредитним договором №31 від 21.01.2008 року, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмито в сумі 100,80 грн., в сього - 10206,10 грн.

23.11.2009 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Придунав`я» заборгованості в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12 січня 2008 року та кредитним договором №31 від 21 січня 2008 року, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмито в сумі 100,80 грн., а всього 10206,10 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 23.06.2010 року (а.с.2).

Постановою державного виконавця Бежан О.Д. відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 05.02.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Також, за заявою представника КС «Придунав`я» про примусове виконання виконавчого документу 14.04.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь КС «Придунав`я» у розмірі 10 206,10 грн.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 5 статті 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина 2 статті 22, стаття 64 Конституції України).

Положення пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із положеннями статті 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК України, статей 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

У пункті 1 постанови №6 Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно із положеннями частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинної на час надання виконавчого листа, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: протягом трьох років.

Стягувач, який пропустив строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку на таке пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із заяви стягувача про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник просить суд поновити вказаний строк, оскільки внесені зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими було виключено обов`язкову сплату авансового внеску в розмірі 2% для відкриття виконавчого провадження, який до того часу стягувач не міг сплатити у зв`язку із відсутністю грошових коштів.

При цьому, Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, які є поважними, тому питання про поважність таких причин вирішується в кожному конкретному випадку із урахуванням обставин справи та доказів, що свідчать про неможливість подачі виконавчих листі до виконання протягом визначеного законом строку.

За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущений з поважних причин, тому є законні підстави для його поновлення.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принципи «рівності вихідних умов», дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді, а також принцип обґрунтованості судового рішення.

Так, у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява №63566/00 від 25 жовтня 2000 року, «Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Аналогічний висновок, висловлений Європейським судом з прав людини у п. 18 Рішення від 07 жовтня 2010 року (остаточне 21.02.2011р.) у справі «Богатова проти України» (заява №5232/04 від 27 січня 2004 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви КС «Придунав`я» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-774/09, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 23.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Придунав`я» заборгованості в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12 січня 2008 року та за кредитним договором №31 від 21 січня 2008 року, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмита в сумі 100,80 грн., а всього 10206,10 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 76-81, 258-260, 263, 433 Цивільно-процесуального кодексу України, п.17.4 Розділу ХII Перехідних Положень ЦПК України, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву кредитної спілки «Придунав`я» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №2-774/09, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 23 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Придунав`я» заборгованості в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12 січня 2008 року та кредитним договором №31 від 21 січня 2008 року, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмита в сумі 100,80 грн., а всього 10206,10 грн., до виконання - задовольнити.

Поновити кредитній спілці «Придунав`я» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу №2-774/09, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 23 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Придунав`я» заборгованості в розмірі 10075,30 грн. за кредитним договором №15 від 12 січня 2008 року та кредитним договором №31 від 21 січня 2008 року, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмита в сумі 100,80 грн., а всього 10206,10 грн. до виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 ти денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П.Пащенко