Справа № 638/2547/21
Провадження № 2-з/638/164/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» (далі ТОВ «Фінанс Проперті Групп»), третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року провадження у справі відкрито.

Одночасно з пред`явленням позову заявником подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 02 листопада 2020 року за реєстровим № 4938 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 293/П/27/2008-840 від 27 червня 2008 року (далі кредитний договір), за період з 20 серпня 2020 року по 16 жовтня 2020 року в розмірі 1 723 212,33 грн. (далі виконавчий напис).

ОСОБА_1 в обґрунтування заяви зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. 19 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63672494 за виконавчим написом приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В., вчиненого 02 листопада 2020 року за реєстровим № 4938 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості, що виникла за кредитним договором, в розмірі 1 723 212,33 грн. (далі виконавче провадження).

За даним виконавчим провадженням було винесено наступні постанови: постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 20 листопада 2020 року (виконавча дія звернення стягнення на кошти на рахунках боржника), постанову про арешт коштів боржника від 20 листопада 2020 року (виконавча дія звернення стягнення на майно боржника), постанову про арешт майна боржника від 20 листопада 2020 року (виконавча дія розшук майна боржника), постанову про розшук майна боржника.

Постановою про арешт коштів боржника від 20 листопада 2020 року звернуто стягнення на майно боржника автомобіль.

На момент вчинення виконавчого напису набрало законної сили заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року за позовом ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Фінанс Проперті Групп», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за вказаним вище кредитним договором, за яким ОСОБА_1 отримав кредитні кошти для придбання автомобіля.

Виконавчий напис вчинено після встановленого строку для його пред`явлення.

Приватним виконавцем, в рамках визначених виконавчих дій, може бути ініційоване питання про примусову реалізацію майна (автомобіля) та іншого майна боржника на прилюдних торгах, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду.

Вказані обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, оскільки подальше примусове виконання виконавчого напису, який оскаржується ОСОБА_1 , істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому законом передбачена можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Крім того, в даній справі підлягає застосуванню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Зі змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим написом щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості, що виникла за кредитним договором, в розмірі 1 723 212,33 грн., та винесено постанови про відкриття виконавчого провадженні, простягнення з боржника основної винагороди,про арешт коштів боржника (за якою прийнято рішення про звернення стягнення на майно боржника автомобіль) та про арешт майна боржника від 20 листопада 2020 року, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, що свідчить про наявність підстав вважати, що існує ризик подальшого стягнення та відчуження належних позивачу грошових коштів (заробітної плати), реалізації автомобілю на прилюдних торгах, що унеможливить виконання рішення у даній справі, що в силу положень ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом пов`язане з розглядом даної справи і виконанням можливого рішення за результатами її розгляду, вжиті заходи є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, ОСОБА_1 викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Враховуючи, що предметом позову, який перебуває в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова є визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що ОСОБА_1 обрано правильний та допустимий спосіб забезпечення позову, який є взаємопов`язаний з позовними вимогами, а тому заява підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція містить у постанові Верховного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

Керуючись ст. 149-153ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зупинити стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 02 листопада 2020 року, за реєстровим № 4938, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» заборгованості за кредитним договором № 293/П/27/2008-840 від 27 червня 2008 року в розмірі 1 723 212,33 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни (виконавче провадження № 63672494).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Копію ухвали направити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діні Петрівні для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Поволяєва