Справа № 161/3482/21 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/807/21 Категорія: 8 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Юлії Борисівни про визнання правочину недійсним, визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та зобов`язання вчинити дію, за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Мелянчука Володимира Анатолійовича на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року позов було задоволено, визнано недійсним з моменту затвердження передавальний акт № 10221-10229, затверджений рішеннями єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» 15 жовтня 2019 року в частині передачі АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано протиправним та скасовано Рішення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю. Б. (індексний номер: 51537572 від 10.03.2019 року 14:32:18) про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», , у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відновлено становище, що існувало до порушення права власності ОСОБА_1 шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо його права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане рішення суду першої інстанції було оскаржене в апеляційному порядку відповідачем АТ «Альфа-Банк».

Постановою Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

19 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції письмову заяву про відшкодування судових витрат.

Заява мотивована тим, що до закінчення судових дебатів, та за весь час судового розгляду вищевказаної справи, він поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 2724 грн та на професійну правничу допомогу адвоката на суму 15000 грн, яка йому була надана на підставі укладеного договору про правову допомогу. У зв`язку із наведеним просив суд ухвалити додаткове рішення, яким зазначені витрати стягнути на його користь з відповідачів.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задоволено. Стягнуто в рівних частинах з АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 724 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду, відповідач АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив його змінити в частині стягнутих з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх суму до 4000 грн.

В обґрунтування скарги зазначав, що вказана позивачем сума понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є співмірною з наданими йому адвокатом послугами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване додаткове рішення суду законним та прийнятим судом з додержанням норм процесуального права, просив залишити його без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та відповідає об`єму і складності наданих йому правничих послуг, та підтверджений належними і допустимими письмовими доказами.

Такий висновок суду є правильний.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої вказаної статті цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем ОСОБА_1 надано: договір про надання правничої допомоги від 01 лютого 2021 року; додаткову угоду № 1 до договору про правничу допомогу від 17 лютого 2021 року; детальний опис виконаних робіт згідно з додатковою угодою № до договору про правничу допомогу від 17 лютого 2021 року; платіжні квитанції № 5 та № 6 від 23 лютого та 19 квітня 2021 року на суму 6500 грн та 8500 грн; акт приймання-передачі наданих послуг адвокатом від 19 квітня 2021 року (а.с. 64-68).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що дії адвоката по наданню правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 відповідають умовам укладеного ними договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на збір доказів, складання та подання процесуальних документів, є обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване додаткове рішення прийняте судом першої інстанції у відповідності з вимогами цивільного процесуального законодавства і підстав для його зміни чи скасування не вбачає, а тому апеляційна скарга відповідача про його скасування підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Мелянчука Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді