Справа № 282/495/20 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

01 березня 2021 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі судді Шевчук А.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2020 року

у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху для сплати судового збору в розмірі 3 153 грн. Одночасно із цим, в ухвалі було зазначено, що скаржнику належить у строк - десять днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки скарги, а також роз`яснені наслідки, що у випадку невиконання вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію вказаної ухвали ОСОБА_1 вручено 26 січня 2021 року (а.с.183). Отже, останнім днем для усунення недоліків скарги було 05 лютого 2021 року.

Станом на 01 березня 2021 року ухвала апеляційного суду від 30 грудня 2020 року не виконана. Також, згідно інформації із автоматизованої системи документообігу Житомирського апеляційного суду, будь-яких заяв чи клопотань від ОСОБА_1 станом на 01 березня 2021 року на адресу суду не надходило. Отже, матеріали справи не містять підтверджень того, що відшкодування шкоди в порядку регресу пов`язано з виконанням ОСОБА_1 військового обов`язку. Не усунення недоліків відповідачем перешкоджає суду апеляційної інстанції вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, а тому, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод представлено право на суд, разом із правом на доступ до суду.

Разом із тим, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 18 лютого 2011 року в справі «Мушта проти України» та від 12 липня 2007 року в справі «Станков проти Болгарії» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Воно за своїм змістом може підлягати обмеженням національним законодавством, особливо щодо умов прийнятності скарги на судове рішення та для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, оскільки недоліки апеляційної скарги не усунуті, то вона вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Керуючись ст.ст.185,357 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2020 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: