ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 21.08.2019 року, вона є власником спадкового майна - трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 .. Після оформлення спадщини їй стало відомо, що у вказаній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , які протягом кількох років не оплачують спожиті ними комунальні та інші послуги, внаслідок чого станом на 01 вересня 2019 року за вказаною квартирою накопичилися борги на загальну суму 39 779 гривень 79 копійок. Бажаючи, щоб за належною їй на праві власності квартирою не було боргів вона сплатила заборгованість за спожиті комунальні та інші послуги у розмірі 37020 гривень 20 копійок. У зв`язку з чим, просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь грошові кошти в розмірі 37020 грн. 20 коп., а також витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 15000 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитки в сумі 37020 грн. 20коп.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17029 грн. 90 коп., по 5676, 63 грн. з кожного.

У грудні 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заява ОСОБА_2 зазначила, що 05.12.2019 року позивач ОСОБА_3 не зверталась до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовними вимогами про відшкодування збитків, оскільки перебувала в Російській Федерації, що підтверджено відповіддю Державної прикордонної служби України.

Окрім того, 11 серпня 2020 року ОСОБА_3 також не зверталась і до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, з тих самих підстав-перебувала в Російській Федерації, що підтверджено відповіддю Державної прикордонної служби України, наданою станом на 11.08.2020 року.

ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_3 не укладала Договір про надання правничої допомоги 10.11.2019 року з адвокатом Голівером П.В. та не сплачувала йому особисто 15000 грн., як зазначає адвокат та які були стягнуті судом апеляційної інстанції з відповідачів на користь позивача під час апеляційного перегляду цієї справи.

ОСОБА_2 , посилаючись на інформаційну довідку №53 видану КОМДІС «Нова-Ком», вказує, що заборгованість станом на 01.09.2019 року за спірною квартирою становила 36634,04 грн., тоді, як позивач сплатила 37020,20 за комунальні послуги та якісь незрозумілі інші послуги. Відповідно до наданої відповідача інформації, відповідачі в період з 01.10.2016 року по 01.03.2019 року сплачували комунальні послуги на загальну суму 29091,32 (а.с.47-65). Вказує, що ОСОБА_3 не було надано суду довідки або розрахунку за який період утворилась заборгованість яку вона сплатила. ОСОБА_6 вважає, що відповідачами по справі не були порушені права та інтереси ОСОБА_3 , між позивачем та відповідачами не виникали правовідносини, які мали договірний характер, тому вважає, що відповідачі не повинні солідарно відшкодовувати ОСОБА_7 збиткі, якій останній не завдавались.

ОСОБА_2 наголошує на тому, що 30 листопада 2020 року вона звернулася до Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою про вчинення адвокатом ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст..400-1 КК України і за цією заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000408 та розпочато досудове розслідування. Суть її звернення зводиться до того, що адвокат Голівер П.В. не міг укласти з позивачем Договір про надання правничої допомоги, надавати ОСОБА_3 консультацію, отримувати від неї оплату своїх послуг, оскільки остання перебуває в Російській Федерації.

ОСОБА_2 вказує і на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області на теперішній час знаходиться інша цивільна справа №212/1419/20 за позовом відповідачів по цій справі до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та скасування його державної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності, визнання права власності. У цій справі, адвокат Голівер П.В., не маючи повноважень приймає участь у якості представника відповідача.

ОСОБА_2 вважає, що нею надані докази, які підтверджують наявність ново виявлених обставин, а саме витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідь Державної Прикордонної Служби України, які мають оцінюватись судом як ново виявлені обставини для перегляду постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, з урахуванням того, що ці обставини не були встановлені судом, що підтверджено змістом постанови і мають істотне значення, оскільки значною мірою могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

У заявах від 01.02.2021 року та 25.02.2021 року, адвокат Голівер П.В. просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її заяви про перегляд Постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада за ново виявленими обставинами.

При цьому, адвокат зазначає, що обставини, які викладені у заяві не є ново виявленими, оскільки були досліджені судами першої і апеляційної інстанцій під час розгляду цієї справи. Вказує, що в судовому засіданні суду першої інстанції він повідомляв суд про те, що Договір про надання позивачу ОСОБА_3 правничої допомоги був підписаний не особисто позивачем ОСОБА_3 , а її представником ОСОБА_9 , який діяв на підставі виданої йому ОСОБА_3 від 21.05.2019 року, якою йому надано повноваження, зокрема підписувати та подавати позовні заяви, заперечення, замовлення, клопотання, скарги (у тому числі апеляційну, касаційну, скарги до Верховного Суду), доповнення до них, додаткові документи, тощо. ОСОБА_9 , який брав участь в судовому засідання в якості представника позивача, вказану обставину підтвердив і надав суду для ознайомлення оригінал виданої йому ОСОБА_3 . Довіреності. Окрім того, адвокат вказує, що в судовому засіданні в суді першої інстанції, адвокат Голівер та інший представник позивача ОСОБА_9 визнали, що підпис в договорі про надання правничої допомоги виконано не ОСОБА_3 , а ОСОБА_9 , вказує, що під час укладення Договору про надання правничої допомоги йому було відомо, що позивач перебуває в Російській Федерації.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Так, згідно ст.423 ЦПК України, рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У пунктах 3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст.361 ЦПК (на даний час ст.423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст.361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_2 посилається, як на доказ, який підтверджує наявність нововиявлених обставин, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження 0000408 від 30.11.2020 року щодо адвоката ОСОБА_8 та відповідь Державної Прикордонної Служби України, які на її думку мають істотне значення для ухвалення законного рішення, оскільки відомості, які зазначені у наданих доказах не були відомі під час розгляду справи.

Проте, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, такі, як: довіреність від 21 травня 2019 року (а.с.71), відзив ОСОБА_2 на позов від 21.01.2020 року (а.с.32-38), клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів (а.с.69, відзивом ОСОБА_2 на апеляційну скаргу (а.с.188-197), не може погодитись з твердженнями заявниці про те, що під час розгляду даної справи судами обох інстанцій не було відомо, що позивач ОСОБА_3 особисто не подавала позовну заяву, не підписувала її, як і не подавала апеляційну скаргу, і також її не підписувала, оскільки перебувала за межами України.

Матеріали справи підтверджують той факт, що під час розгляду справи ОСОБА_2 звертала увагу судів на ці обставини, зокрема у відзиві на апеляційну скаргу вказувала, що Договір про надання правничої допомоги від 10 листопада 2019 року підписано не ОСОБА_3 , а ОСОБА_9 (а.с.190), у клопотанні про витребуванні доказів (а.с.69), ОСОБА_2 просила витребувати інформацію про перетинання позивачем ОСОБА_3 державного кордону України, яке в судовому засіданні 24.02.2020 року зняла з розгляду (а.с.97).

Тобто, ОСОБА_2 було відомо про те, що позивач мешкає в Російській Федерації і Довіреністю від 21.05.2019 ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_9 представляти її інтереси, зокрема у судових органах України з усіма правами, наданими останній, як позивачу, відповідачу, третій особі, здійснювати всі процесуальні дії, підписувати та подавати позови, заперечення, замовлення, клопотання, скарги (у тому числі апеляційну, касаційну, скарги до Верховного Суду), доповнення до них, додаткові документи, тощо. Окрім того, ОСОБА_9 брав участь у розгляді справи як представник позивача, що підтверджено журналами судових засідань.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставини на які посилається ОСОБА_2 не є нововиявленими обставинами, оскільки вони були відомі відповідачу під час розгляду справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а тому не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Окрім того, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження 0000408 від 30.11.2020 року щодо адвоката ОСОБА_8 не підтверджує наявність в діях адвоката складу кримінального злочину, оскільки ОСОБА_2 суду не надано ні вироку, ні ухвали про закриття кримінального провадження, які набрали чинності.

Приймаючи остаточне рішення у справі, колегія суддів враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані ОСОБА_2 , не є нововиявленими, у розумінні ст.423 ЦПК України, тому, на підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст.259,367,374,375,429 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року залишити в силі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: