465/1407/21
2-з/465/37/21
У Х В А Л А

26.02.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Гладишева Х.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович та ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування номерів записів про право власності/довірчої власності, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, -

встановив:

25 лютого 2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла заява ОСОБА_1 , як подана її представником ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька І.В. та ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування номерів записів про право власності/довірчої власності, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

У заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 просив вжити заходи забезпечення позову а саме: накласти арешт на 46/100 частин квартири АДРЕСА_1 , та які належали ОСОБА_1 .

На обґрунтування поданої заяви зазначає, що предметом позову є припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дію, визнання недійсним договору купівлі-продажу 46/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_1 , укладений 28.07.2016 року між ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з другого боку, в рівних частках, кожна з яких складається по Ѕ, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. На обгрунтування поданої зазначає, що ОСОБА_5 , в судовому порядку незаконно позбавила ОСОБА_1 права власності на частку у вище зазначеній квартирі, після чого квартира була неодноразово перепродана і на даний час власниками квартири є подружжя ОСОБА_7 . 18.12.2020 року Львівський апеляційний суд, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 скасував рішення Франківського районного суду м.Львова від 22.01.2016 року про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності та ухвалив нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності відмовив. Таким чином виникли підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що є підстави вважати, що незастосування цих заходів призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому, представник позивача у поданій заяві зазначає, що обраний заявником вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у користуванні власника.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суддя дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підставвиходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦКП України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №245443789 від 22.02.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності є власниками по Ѕ спірної квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, предмет позову з яким позивач звернувся до суду, взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду у разі задоволення позову.

Оскільки, обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Враховуючи вищевказані норми, вивчивши доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, що у випадку задоволення її позову і за умови відчуження спірної квартири до набрання законної сили рішенням суду, виконання цього рішення може бути утрудненим або взагалі неможливим, оглянувши матеріали цивільного позову, з урахуванням доказів, наданих на підтвердження позовних вимог, та дані щодо осіб відповідачів, заявлені позовні вимоги, які безпосередньо стосуються майна, щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява є достатньо обґрунтованою і вказані у такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, тому вважає, що таку заяву слід задовольнити, в порядку забезпечення позову накласти арешт на 46/100 частин квартири АДРЕСА_1 , та які належали ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 151, 153 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 46/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 .

Копію ухвали направити Франківському відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (79000, м. Львів, вулиця Конотопська, будинок 6/8) для відома та виконання, а також ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення або у порядку та строки, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя Гладишева Х.В.