ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22 » лютого 2021 року

м. Харків

справа № 642/6075/17-ц

провадження № 22ц/818/1339/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Харківська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року в складі судді Бородіної О.В.

.

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про визнання права власності на сарай з льохом за набувальною давністю.

Заява мотивована тим, що з 1972 року він є володільцем і користувачем сараю з льохом у дворі будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого за № 105 в журналі реєстрації сараїв і погребів на території дільниці № 26 Холодногірського району Комунального підприємства «Жилкомсервіс» за квартирою АДРЕСА_2 , власником якої він є.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04 травня 2020 року, за його позовом про визнання права власності на сарай з льохом за набувальною давністю відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що 08 липня 2020 року він звернувся до голови Харківської міської ради з проханням виділити йому земельну ділянку для обслуговування і експлуатації сараю з льохом. 13 серпня 2020 року він отримав відповідь заступника Департаменту начальника відділу підготовки розпорядчих актів від 06 серпня 2020 року № К-4-25216/1-20.08-31, в якій зазначено, що для збереження об`єкта самочинного будівництва подається клопотання на ім`я міського голови за формою згідно з додатком № 1 до Порядку та питання збереження сараю з льохом може бути розглянуто за умови надання повного пакету документів.

Вважав, що в даній відповіді не надано правової оцінки всім наданим ним документам та не роз`яснено, які документи з зазначеного переліку ним вже надано, а які потрібно додатково надати, що є упередженістю до нього.

Вказав, що під час судового розгляду Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» відмовилось надати йому та суду наявну технічну документацію на даний сарай з льохом.

Посилався на те, що згідно акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 22 жовтня 2001 року, затвердженого головою виконкому Ленінської районної ради м. Харкова, підприємство, установа чи організація, в повному господарському віданні або в оперативному управлінні якої перебував будинок передала, а виконком Ради прийняв документацію, зокрема, схеми надвірних прибудинкових мереж та внутрішніх технічних засобів.

Зазначив, що повний пакет документів надати ним не можливо без рішення суду про визнання за ним права власності на даний сарай з льохом за набувальною давністю.

Вказав, що відповідь заступника Департаменту начальника відділу підготовки розпорядчих актів від 06 серпня 2020 року № К-4-25216/1-20.08-31 з відмовою виділити йому земельну ділянку для обслуговування і експлуатації сараю з льохом № НОМЕР_1 у дворі будинку АДРЕСА_1 без правової оцінки наданих ним документів та з вимогою надати засвідчену в установленому порядку копію документа, що засвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, у разі самочинно виконаних будівельних робіт із розширення, реконструкції самочинного будівництва господарських будівель та споруд, є істотною обставиною, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Просив скасувати повністю рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року у справі № 642/6075/17 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що в зазначеній відповіді Департаменту не надано правової оцінки всім наданим документам, а також тому, що Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» відмовлялось надати йому та суду наявну технічну документацію на даний сарай з льохом. Вважав, що перешкоди в наданні йому необхідних документів на його квартиру, сарай з льохом та їх оформленні чинять ОСОБА_3 , два співробітника виконкому Харківської міської ради, один з яких здійснював вплив на посадових осіб Харківської міської ради та Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» з метою ненадання витребуваних судом доказів та з метою перешкоджання об`єктивного розгляду справи в суді, які є, на його думку, нововиявленими обставинами.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про визнання права власності на сарай з льохом за набувальною давністю, в якій просив визнати за ним право власності на його сарай з льохом у дворі будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований за № 105 в журналі реєстрації сараїв і льохів на території дільниці № 26 Холодногірського району Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Харківської міської ради за квартирою АДРЕСА_2 , за набувальною давністю.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04 травня 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

08 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до голови Харківської міської ради з заявою про виділення йому земельної ділянки для обслуговування і експлуатації сараю з льохом № НОМЕР_1 у дворі будинку АДРЕСА_1 .

Із відповіді Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Харківської міської ради № К-4-25216/1-20.08-31 від 06 серпня 2020 року вбачається, що згідно пункту 3.1 Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом, затвердженим рішенням 20 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20 червня 2018 року № 1131/18 для збереження об`єкта самочинного будівництва подається клопотання на ім`я міського голови за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. На теперішній час ОСОБА_1 не надані документи у відповідності до пункту 3.1 вищезазначеного Порядку. Враховуючи вищевикладене, питання збереження сараю з льохом може бути розглянуто за умови надання повного пакету документів.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Як підставу для задоволення вказаної заяви посилався на відповідь Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Харківської міської ради № К-4-25216/1-20.08-31 від 06 серпня 2020 року.

Вважав, що вказана відповідь надана без правової оцінки наданих ним документів та з вимогою надати оформлену в установленому порядку копію документа, що засвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна у разі самочинно виконаних будівельних робіт із розширення, реконструкції самочинного будівництва господарських будівель та споруд, і є істотною обставиною.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Стаття 429 ЦПК України унормовує розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; за змістом частини другої цієї статті суд розглядає справу за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 760/20599/15-ц (провадження № 14-207цс19) зроблено висновок про те, що держава має забезпечити особі додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, оскільки право на касаційне оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами врегульовано статтею 429 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності в установлених процесуальним законодавством підстав, у тому числі, на предмет процесуальних порушень, які спричиняють безумовне скасування судового рішення.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості надати цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що відповідь Департаменту не є нововиявленою обставиною, а тому на висновки суду при ухваленні судового рішення вплинути не могла.

Зі змісту відповіді Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Харківської міської ради № К-4-25216/1-20.08-31 від 06 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено перелік документів, які необхідні для збереження об`єкта самочинного будівництва та це не є нововиявленими обставинами, і взагалі не є доказом підтвердження нововиявлених обставин, тому дана відповідь не могла вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в поясненнях, наданих в суді апеляційної інстанції щодо того, що деякі особи, серед яких є працівники та посадові особи Харківської міської ради чинять йому перешкоди у наданні та оформленні необхідних документів на його квартиру, сарай з льохом не є нововиявленими обставинами, як вважав ОСОБА_1 . Фактично такими доводами він оскаржує дії або бездіяльність посадових осіб установи, що не є предметом розгляду цієї справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявником положень процесуального закону.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року, не є нововиявленими, суд першої інстанції правильно залишив його заяву без задоволення.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 26 лютого 2021 року.