"29" грудня 2021 р.
Справа № 639/5098/20
2/642/393/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.
при секретарі Алімурадовій Т.Я.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому вказав, що разом з відповідачкою, ОСОБА_2 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з припиненням подружніх відносин та неможливістю їх поновлення, Позивач просить шлюб розірвати. Також, під час перебування у шлюбі, у спільну сумісну власність подружжям придбано нерухоме майно, а саме: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та майнові права на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , які Позивач просить поділити.
Ухвалою від 09.10.2020 року провадження у справі відкрито.
Відповідач 15.10.2020 року подав до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на невизначеність вартості майнових прав на квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_2 . Свої заперечення мотивував, зокрема, п. 2.2. п. 2.8.попереднього договору № 158/113 від 25 вересня 2019 року, згідно до яких передбачено можливість відхилення загальної площі квартири в більшу або меншу сторону, та відповідне пропорційне збільшення або зменшення вартості квартири, вартість квартири при укладанні договору купівлі-продажу, а також п. 2.8. того ж договору, згідно до якого планове прийняття Житлового будинку до експлуатації передбачено у 4-му кварталі 2020 року. Відповідачем визначено як недопустимий доказ, з підставі незаконності та необґрунтованості поданих Позивачем Звітів про оцінку майна, виготовлених Універсальною Біржою «Україна».
Позовна вимога про розірвання шлюбу, згідно до Відзиву, заперечена Відповідачем з підстав можливості збереження шлюбу та неприпинення шлюбних відносин за станом на час складання та подання Відзиву.
Ухвалою від 03.02.2021 року закрито підготовче провадження та судову справу було призначено до розгляду по суті.
Відповідач, ОСОБА_2 , визнала вимогу про розірвання шлюбу аумови визначення часу припинення подружніх відносин з осені 2020 року, просила після розірвання шлюбу прізвище не змінювати, залишити шлюбне, « ОСОБА_4 ».
Представник Позивача, адвокат Воробйов О.О., проти задоволення клопотання про приєднання доказів не заперечував, визнав вартість спільного сумісного майна подружжя Безкоровайних, визначену згідно до звітів про оцінку майна ТБ «ЄВРОМАРКЕТ» №4ЖФСУ/12-05/2021 та № 5ЖФСУ/12-05/2021 належною та достовірною.
В судове засідання 29 грудня 2021 року сторони не з`явились. Подали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутність. Позивач та його представник із запропонованим варіантом розподілу майна подружжя погодилися
Дослідивши матеріали справи, суд встановив що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступним:
судом встановлено що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 10 серпня 2012 року було укладено шлюб, Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 10.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 1140, під час реєстрації прізвище дружини змінено на шлюбне - « ОСОБА_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народився син, ОСОБА_3 свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 29.07.2014 року, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 29.07.2014 року.
25 вересня 2019 року, за попереднім договором № 158/113 від 25 вересня 2019 року, ОСОБА_1 у спільну сумісну власність подружжя придбано майнові права на двокімнатну квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 57,70 кв.м., житловою площею 28, 52 кв.м.
23 вересня 2021 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 5124, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Харківської області, ОСОБА_5 , згідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру загальною площею (кв.м) 58,2, житловою площею (кв.м) 28,9, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 276258766 від 23.09.2021 року.
Звіт про оцінку майна за №5ЖФСУ/12-05/2021, згідно до якої ринкова (оціночна)вартість квартири, місцезнаходження: АДРЕСА_7 , складає 927 748 (дев`ятсот двадцять сім тисяч сімсот сорок вісім) грн. 00 коп.
В судовому засіданні з розгляду справи сторони визнали оцінки вартості об`єктів нерухомого майна, виготовлені ТБ «ЄВРОМАРКЕТ» за №4ЖФСУ/12-05/2021 та за №5ЖФСУ/12-05/2021належними, допустимими та достовірними.
Згідно до Звітів ТБ «ЄВРОМАРКЕТ`за №4ЖФСУ/12-05/2021 та за №5ЖФСУ/12-05/2021, загальна вартість спільно набутого нерухомого майна подружжя Безкоровайних дорівнює сумі 743362 грн. 00 коп. та 927748 грн. 00 коп., яка дорівнює 1 671110(один мільйон шістсот сімдесят одна тисяча сто десять) грн. 00 коп.
Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, «У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.»
Частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 364 ЦК України, « Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.»
Згідно до п.п. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України «Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.»
Таким чином, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України ), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «від 21грудня 2007року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.
Виходячи із принципу рівності часток при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя Безкоровайних, та загальній вартості майна, яка дорівнює 1671110 грн. 00 коп., частка кожного з подружжя складає 835 555 (вісімсот тридцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.
При здійсненні розподілу та наданні у власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 , вартість якої оцінена в 743362 грн. 00 коп., його доля стає меншою від половини (835 555 грн. 00 коп.) на 92 193 грн. 00 коп., тобто має місце відхилення від ідеальних часток. Така різниця підлягає компенсації з боку ОСОБА_2 , яка отримує у приватну власність квартиру АДРЕСА_4 , вартість якої на 92 193 грн. 00 коп. перевищує половину вартості спільного майна подружжя.
Таким чином позов підлягає задоволенню з урахуванням пропозиції відповідача щодо розподілу спільного майна подружжя.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 68, 69, 70,71 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Розірвати шлюб, укладений 10 серпня 2012 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 29.01.2001 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ленінським РС у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 07.09.2013 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрований згідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 10.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 1140.
Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « ОСОБА_4 ».
В іншій частині позов залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя - Є.Б. Ольховський