Провадження № 22-ц/4808/438/21
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Томин О.О., Пнівчук О.В.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючою суддею Кіндратишин Л.В. 15 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що 09.10.2019 Івано-Франківською міською радою прийнято рішення про реорганізацію Черніївської сільської ради шляхом приєднання до Івано-Франківської міської ради. Розпорядженням КМУ від 12.06.2020 №715-р Івано-Франківськ визначено адміністративним центром та затверджено територію Івано-Франківської міської територіальної громади, до якої увійшла Черніївська територіальна громада. Крім того, апелянт зазначає, що 17.07.2020 ВРУ прийняла Постанову № 3650, якою в Івано-Франківській області утворено Івано-Франківський район та ліквідовано кілька районів, серед яких Тисменицький. Зважаючи на те, що адміністративним центром села Черніїв визначено Івано-Франківську міську територіальну громаду, а сама територія с. Черніїв на даний час відноситься до території Івано-Франківської територіальної громади, то на думку апелянта, суд першої інстанції помилково відніс дану справу до територіальної підсудності Тисменицького районного суду. Зважаючи на вказане, ОСОБА_1 вважає, що дана справа повинна розглядатися Івано-Франківським міським судом.

Просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції, керуючись статтями 28, 31 ЦПК України, виходив з того, що жодна зі сторін по справі не зареєстрована на території Івано-Франківська, а тому дійшов висновку про направлення даної справи за зареєстрованим місцем проживання сторін - до Тисминецького районного суду. Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції зважаючи на таке.

Однією із умов реалізації права фізичної та юридичної особи на пред`явлення позову є дотримання вимог підсудності.

У зв`язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред`явлення позову тісно пов`язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на розгляд справи належним судом є складовою частиною права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27 - 30 ЦПК).

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них.

Судом встановлено, що в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив адресу реєстрації свого місця проживання: АДРЕСА_1 . Вказане місце реєстрації позивача зазначено у копії його паспорту (а.с. 15).

Згідно адресної довідки відповідач ОСОБА_2 зареєєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони по справі не зареєстровані на території Івано-Франківська.

Посилання апелянта на те, що адміністративним центром села Черніїв визначено Івано-Франківську міську територіальну громаду, а тому справа повинна розглядатися в Івано-Франківському міському суді, не беруться апеляційним судом до уваги з огляду на пункт 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким передбачено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.

В листі Ради суддів України від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих, адресованому місцевим та апеляційним загальних судам, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 374, 375,381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: О.О. Томин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 09 березня 2021 року.