Провадження № 22-ц/4808/1761/21
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Ковалюк І.П. 27 жовтня 2021 рокув м. Івано-Франківську у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Маланюка Олега Ярославовича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі №344/10182/13-ц,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Маланюк О.Я. звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа, виданого в справі №344/10182,13-ц, таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що Івано-Франківським міським судом 21.08.2013 року було прийнято рішення по справі №344/10182/13-ц (провадження №2/344/4445/13), згідно якого задоволено частково зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» 1722178,29 грн. та судовий збір в розмірі 3441,00 грн.

Як наслідок Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист, що поданий до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (ВП №59913417).

Ухвалою суду від 16.03.2021 року задоволено заяву ТОВ «Олком-Лізинг» про зміну сторони виконавчого провадження його правонаступником по цивільній справі №344/10182/13-ц. Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - ТОВ «Олком-Лізинг» у виконавчому проваджені щодо виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 21.08.2013 року у справі №344/10182/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №689 ру-07 від 23.03.2007 року.

13 липня 2021 року між ТОВ «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки від 23.03.2007 року про часткове виконання поручителем зобов`язання за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року та розірвання Договору поруки від 23.03.2007 року.

Квитанцією №53631 від 13.07.2021 року підтверджується факт оплати ОСОБА_1 ТОВ «Олком-Лізинг» 245613 грн.

У зв`язку з наведеним 13.07.2021 року ТОВ «Олком-Лізинг» направило до ВДВС Івано-Франківського МУЮ заяву про залишення без виконання та повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні №59913417 про стягнення заборгованості в сумі 1722178,29 грн. та судового збору в розмірі 3441,00 грн., оскільки до ОСОБА_1 немає жодних претензій фінансового чи майнового характеру.

Таким чином вважає, що мають місце обставини, за якими обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його припиненням та добровільним виконанням боржником.

Просить визнати виконавчий лист, виданий по справі №344/10182/13-ц, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не витребував у сторін будь-якої додаткової інформації чи доказів, необхідних для об`єктивного розгляду справи. Натомість розглянув таку без участі сторін.

Вказує, що на підставі заяви стягувача 13.08.2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу. Також визначено, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виносяться у окреме ВП. Новою ж постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2021 року (ВП №66507857) постановлено стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172561,93 грн. Постановою про арешт коштів боржника від 13.08.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, та кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт. Постановою від 13.08.2021 року про арешт майна боржника накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 172761,93 грн.

Однак відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Таким чином вважає, що суд мав визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2021 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.08.2013 року цивільній справі №344/10182/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», ОСОБА_2 про припинення договору поруки, зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в задоволенні позовних вимог первісного позову відмовлено. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» 1722178,29 грн. та судовий збір в розмірі 3441,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 12-14).

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.11.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2014 року рішення Івано-Франківського міського суду від 21.08.2013 року залишено без змін (а.с. 15-20, 21-23).

На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчі листи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.03.2021 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» у виконавчому проваджені щодо виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 21.08.2013 року у справі №344/10182/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Кредитним договором №689 рv-07 від 23.03.2007 року.

Встановлено також, що 13 липня 2021 року між ТОВ «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки від 23.03.2007 року (про часткове виконання поручителем зобов`язання за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року та розірвання Договору поруки від 23.03.2007 року), згідно якого сторони, уклавши даний договір, дійшли згоди, що поручитель у добровільному порядку, діючи на власний розгляд та усвідомлюючи юридичну значимість своїх дій, бере на себе зобов`язання в односторонньому порядку здійснити часткове виконання обов`язку щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року, а кредитор прийняти дане погашення та спрямувати отримані кошти на погашення заборгованості за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року. Сторони погодили, що загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року на дату підписання даного Договору складає 6133058,60 грн., при цьому розмір заборгованості згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 21.08.2013 року по справі №344/10182/13-ц, який має бути солідарно стягнуто з боржника і поручителя, становить 1722178,29 грн. та судовий збір в розмірі 3441,00 грн. Сторони домовилися вважати Договір поруки від 23.03.2007 року, укладений з поручителем, припиненим (розірваним) за взаємною згодою сторін з моменту повного виконання поручителем умов п. 3 даного Договору. Кредитор відмовляється від всіх претензій фінансового характеру до поручителя, які існували у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору №689рv-07 від 23.03.2007 року. Кредитор вживає вичерпний перелік заходів щодо припинення стягнення з поручителя заборгованості у примусовому порядку.

Згідно п. 3 даного Договору поручитель у строк до 13.07.2021 року взяв на себе зобов`язання здійснити разове погашення заборгованості за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року на суму не менше 245613,60 грн. (а.с. 26-27).

Відповідно до копії квитанції №53631 від 13.07.2021 року ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ «Олком-Лізинг» 245613,60 грн. (а.с. 28).

Заявою №186/4 від 13.07.2021 року ТОВ «Олком-Лізинг» звернулося до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), якою просило винести постанову про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні №59913417 щодо виконання судового рішення Івано-Франківського міського суду від 27.05.2011 року у справі №344/10182/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року в сумі 1722178,29 грн., та судового збору в розмірі 3441 грн.; у разі наявності авансового внеску повернути його на поточний рахунок стягувача; надіслати постанову про повернення виконавчого листа та оригінал виконавчого листа до ТОВ «Олком-Лізинг» (а.с. 29-30).

До апеляційної скарги заявником також додано постанову державного виконавця від 13.08.2021 року у ВП №59913417, згідно якої на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист №344/10182/13, виданий Івано-Франківським міським судом 09.12.2013 року, повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 39), а також постанови державного виконавця від 13.08.2021 року, якими відкрито виконавче провадження №66507857 з виконання постанови ВДВС у місті Івано-Франківську про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172561,93 грн., накладено арешт на грошові кошти та майно боржника у даному виконавчому провадженні (а.с. 40-42).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що копія заяви представника ТОВ «Олком-Лізинг» про повернення виконавчого документа від 13.07.2021 року не містить належного підтвердження про те, що вона отримана та прийнята до розгляду державним виконавцем, а також матеріали справи не містять результату розгляду такої заяви. Крім того припинення обов`язку боржника за виконавчим документом у зв`язку з розірванням договору поруки може слугувати підставою для повернення виконавчого документу у разі надходження відповідної заяви стягувача, проте не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Жодних інших визначених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявником не зазначено.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як правильно зазначено в оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції, наведені вище підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилався на те, що його зобов`язання за Договором поруки від 23.03.2007 року, укладеним на виконання Кредитного договору №689 ру-07 від 23.03.2007 року, припинилося у зв`язку з укладенням та виконанням 13.07.2021 року Додаткової угоди №1 про часткове виконання поручителем зобов`язання за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року та розірвання Договору поруки від 23.03.2007 року.

Водночас, припинення договору поруки не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки за наявності відкритого виконавчого провадження всі дії щодо припинення виконання зобов`язань за рішенням суду здійснюються у виконавчому провадженні, а саме шляхом звернення стягувача до державного виконавця з відповідною заявою.

Зокрема, стягувач має право: звернутися до державного виконавця із письмовою заявою про повернення виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»); відмовитися від примусового виконання судового рішення (п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також стягувач не позбавлений права звернутися до державного виконавця з вимогою щодо закінчення виконавчого провадження з підстав, які визначені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок виконання ОСОБА_1 . Додаткової угоди №1 від 13.07.2021 року про часткове виконання поручителем зобов`язання за Кредитним договором №689рv-07 від 23.03.2007 року та розірвання Договору поруки від 23.03.2007 року ТОВ «Олком-Лізинг» 13.07.2021 року звернулося до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні №59913417 щодо боржника ОСОБА_1 (а.с. 29-30), і, відповідно, 13.08.2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення такого виконавчого листа стягувачу (а.с. 39).

Таким чином висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують та не можуть бути підставами для зміни чи скасування судового рішення, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтами норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та незгоди з судовим рішенням.

Фактично, звернення заявника до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є бажанням уникнути витрат у виконавчому провадженні щодо виконавчого збору.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського судувід 27 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.