Справа № 372/2920/21
Провадження №2-з/752/776/21
У Х В А Л А

іменем України

20.09.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника Українсько - швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвермут+Ко" - адвоката Луцького Михайла Ігоровича про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року позовна заява Українсько - швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвермут+Ко" до ОСОБА_1 про стягнення суми передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсуднісстю. (а.с. 80)

Представник Українсько - швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвермут+Ко" - адвокат Луцький М.І. 16 вересня 2021 року звернувся у суд з заявою про забезпечення позову. Просить накласти арешт на всерухоме й нерухоме майно, а також грошові кошти, розміщені на усіх банківських рахунках, яке належить ОСОБА_1 , та заборонити будь-яким державним реєстраторам в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії (державна реєстрація права власності, державна реєстрація припинення права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження тощо) щоо нерухомог майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 в межах 540 000 доларів США.

В обгрунтування заяви посилається на те, що 09 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Українсько - швейцарським спільним підприємством у формі ТОВ "Укрвермут+Ко" укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1 продав, а Українсько - швейцарське спільне підприємство у формі ТОВ "Укрвермут+Ко" придбало у власність нежитлове приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. "А", загальною площею 234 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2020 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11.08.2021 р., визнано недійсним вказаний договір купівлі-продажу від 09 серпня 2017 р. У зв"язку з цим товариство звернулося у суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, сплачених на виконання недійсного правочину.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 ввів в оману СП "Укрвермут+Ко", що призвело до визнання недійсним договору, у зв"язку з чим перший зобов"язаний сплатити позивачу 540 000 доларів США. Враховуючи попередню недобросовісну поведінку відповідача у правовідносинах, зокрема вчинення протиправних дій, з метою ухилення від виконання зобов"язань, заявник огрунтовує свої сумніви, що відповідач утримається від таких дій в подальшому.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 2 600 000 грн., сплачених позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу, посвідченого 09 серпня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Васильєвою Н.І., що постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2020 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11.08.2021 р., визнаний недійсним. У заяві про збільшення позовних вимог заявник також просить стягнути 540 000 доларів США штрафних санкцій на підставі п. 4.7 вказаного договору, оскільки, на думку заявника, ОСОБА_1 ввів в оману СП "Укрвермут+Ко", що призвело до визнання недійсним договору.

Суд вважає такі доводи помилковими, оскільки заявник не врахував, що обраний ним вид забезпечення позову - накладення арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме майно неспівмірний.

Встанолено, що постановою Київського апеляцйого суду від 17 грудня 2020 року визнано недійсним договір купівлі-прдажу від 09 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Українсько - швейцарським спільним підприємством у формі ТОВ "Укрвермут+Ко", посвідчений приватним нотаріусом КМНО Васильєвою Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1239. Скасовано рішення приватного нотаріус Київського міського нотаріального округуВасильєвої Н.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 серпня 2017 року, індексний номер 36547318 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. "А", загальною площею 234 кв.м за аресою: АДРЕСА_1 , за Українсько - швейцарським спільним підприємством у формі ТОВ "Укрвермут+Ко".

На примусовому виконання відділу примусового відділу примусового виконання рішень у Київській обласиі перебуває зведене виконавче провадження № 61791586 на виконаня виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року № 372/1267/14-ц та виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року № 466/4507/15ц.

У межах зазначених виконавчих проваджень для виконання судових рішень, які набули законної сили, державному виконавцю Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2021 року надано дозвіл на звернення стягнення (реалізацію) на нежитлові приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. "А", загальною площею 234 кв.м за аресою: АДРЕСА_1 , які у подальшому передані на публічні торги.

На думку суду, заявлені заходи забезпечення позову передбачають нможливість державному виконавцю вчиняти будь-які дії щоо спірного майна у межах відкритого виконавчого провадження, що призведе до зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що є неприпустимим.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_1 грошові кошти, розміщені на усіх банківських рахунках, в межах 540 000 доларів США, заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що такі рахунки належать відповідачеві, на вказаному рахунку знаходяться його кошти у вказаній сумі, що не надає можливості з`ясувати чи не завдасть вжиття таких заходів забезпечення позову шкоду третім особам.

Таким чином, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника Українсько - швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвермут+Ко" - адвоката Луцького Михайла Ігоровича про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: