Справа № 466/4802/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредиті ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 21.06.2011 року в сумі 1785267,08 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 424 від 16.04.2007 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 40000 доларів США.

Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 40000 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором №424 від 16.04.2007 року станом на 20.01.2011 року в сумі 355985,69 грн.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №424 від 16.04.2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи».

У зв`язку із невиконанням відповідачем рішення суду позивач просить стягнути з відповідача 1785267,08 грн згідно з ч.2 ст.625 ЦПК України.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача разом з позовною заявою скерував в суд заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи те, що стороні відповідача достеменно відомо про розгляд справи у суді, що стверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи представника відповідача ОСОБА_2 та розпискою про таке ознайомлення від 20.08.2021 року, заявою про відкладення розгляду справи від 26.08.2021 року, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності відповідача.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 424 від 16.04.2007 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 40000 доларів США.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 40000 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором №424 від 16.04.2007 року станом на 20.01.2011 року в сумі 355985,69 грн.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №424 від 16.04.2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

На момент ухвалення рішення ОСОБА_1 не повернув отримані від банку кредитні кошти на підставі Кредитного договору №424 від 16.04.2007 року.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15 та постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 718/2080/17-ц.

Разом з тим, згідно з п.6.5 Кредитного договору №424 від 16.04.2007 року у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 25% річних від простроченої суми згідно з ч.2 ст.625 ЦПК України.

Таким чином, нараховані на прострочену суму заборгованості 25% річних в розмірі та інфляційні втрати в сумі 1785267,08 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає до стягнення судовий збір з врахуванням сплачених коштів позивачем за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 1785267,08 грн (один мільйон сімсот вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят сім гривень вісім копійок).

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 7939,07 грн (сім тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень сім копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , місцезнаходження: 04080, м.Київ, вул.Вікентія Хвойки, 21.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О. І. Баєва