Провадження № 2/234/1322/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.

за участю: секретаря судового засідання - Коханової Д.Т.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідачки - Снєжко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту ухилення спадкоємця від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 29.10.2020р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , який за своє життя склав заповіт на ім`я своєї другої дружини - ОСОБА_4 , відповідачки по справі. Заповіт складений не на все майно, а тільки на його частину а

саме, будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, на якій він розташований. Однак, до складу спадщини входить автомобіль марки Мегсеdеs, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не було охоплене заповітом. Зазначає, що після смерті ОСОБА_5 до Першої краматорської державної нотаріальної контори звернулися: відповідачка ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом; вона ( ОСОБА_1 ) із заявою як спадкоємиця першої черги відповідно до положень ст.1261 ЦК України про прийняття спадщини; ОСОБА_6 - син спадкодавця, її ( ОСОБА_1 ) брат, з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги. За місяць до своєї смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 у її ( ОСОБА_1 ) батька стався інсульт, про що стало відомо зі слів сімейного лікаря останнього, а згідно довідки про причину смерті №4/51 від 13.03.2020р причиною смерті ОСОБА_5 став церебральний атеросклероз з гіпертензією, після чого батько був прикутий до ліжка, самостійно не вставав, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Вказує, що про захворювання та безпорадний стан ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_4 знала, бо на той час знаходилась у будинку батька, однак, повідомила їй ( ОСОБА_1 ), що не буде доглядати за хворим чоловіком і планує в найближчий час поїхати до Італії, а також, що їй ( ОСОБА_4 ) байдуже, що буде з її чоловіком та запропонувала їй ( ОСОБА_1 ) наймати когось, хто буде за ним доглядати. Надалі, 02.03.2020р ОСОБА_4 поїхала до Італії, залишивши свого чоловіка в безпорадному стані, тобто ухилялась від обов`язків, передбачених ст.ст.55 75, 90 СК України, а також, взяла з собою правовстановлюючі документи на будинок батька, його земельну ділянку й в тому числі і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вважає, що відповідачка не виключала можливою смерті свого чоловіка і подбала про свої власні інтереси стосовно спадкового майна. У зв`язку з такими обставинами, вона ( ОСОБА_1 ) змушена була надавати допомогу у догляді за хворим батьком, придбання ліків, готування їжі, прасуванні речей, в чому їй ( ОСОБА_1 ) допомагала ОСОБА_7 , якій вона ( ОСОБА_1 ) сплачувала винагороду за свій рахунок. Вказує, що навіть після смерті ОСОБА_5 відповідачка не вважала за потрібне бути присутньою на похованні свого чоловіка, тому в організації поховання батька займалася вона ( ОСОБА_1 ), у зв`язку з чим, понесла всі витрати пов`язані з цим.

З посиланням на ст.1224 ЦК України просить встановити факт ухилення спадкоємця за законом першої черги, який має право на обов`язком частку у спадщині - ОСОБА_4 , від виконання обов`язку, щодо утримання спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; усунути останню, як спадкоємця за законом першої черги, від права на спадкування після смерті спадкодавця; та стягнути з відповідачки на її ( ОСОБА_1 ) користь судові витрати в розмірі 840,80грн.

Ухвалою судді від 24 листопада 2020 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

28 січня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідачки ОСОБА_4 - адвоката Снєжко А.Г., на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому зазначено, що вона з позовними вимогами не згодна, вважає їх безпідставним, а обставини, викладені у позовній заяві такими, що не відповідають дійсності, поведінку позивачки - зловживанням процесуальними правами та свідомим введенням суду в оману. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що у позові ОСОБА_1 намагається підвести суд к тому, що відповідачка залишила померлого чоловіка у безпорадному стані, свідомо, розуміючи, що чоловік, який був прикутий до ліжка, потребує допомоги, поїхала до Італії і таким чином, на думку позивачки, дії відповідачки підпадають під ухилення від обов`язку щодо утримання хворого чоловіка. Поряд з цим, позивачка припускає, що відповідачка очікувала смерті свого чоловіка, тому що взяла з собою правовстановлюючі документи на будинок, земельну ділянку, транспортний засіб її ( ОСОБА_1 ) батька, що говорить про ставлення відповідачки до померлого спадкодавця. Щодо себе, то позивачка зазначає про вимушеність з її боку протягом місяця піклуватися про батька похилого віку: купувала ліки, готувала їжу, прала речі - одним словом, була змушена надавати допомогу рідному батькові. Проте, з таким викладенням обставин не можна погодитись, тому що вони не відповідають обставинам справи, спотворюють обставини по суті. Так, відповідачка, дійсно є дружиною померлого ОСОБА_5 з 2010р, фактично мешкала з померлим за адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року по теперішній час. Зазначає, що знаходження відповідачки на час смерті чоловіка за межами країни, не є підтвердженням окремого проживання з померлим, так як в Італії фактично мешкає її дочка ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є громадянкою України і постійно мешкає в Італії) з онукою (народився з вадами у здоров`ї), до яких вона 1 раз на рік виїздила, щоб надати дочці допомогу. Вказує, що відповідачка вимушено поїхала 02.03.2020р до дочки за її викликом у зв`язку з необхідністю, пов`язаною з її станом здоров`я, день перетину кордону підтверджується відміткою у паспорті. Позивачка була попереджена про необхідність від`їзду відповідачки та не заперечувала проти нього, погодившись доглядати за батьком на час її відсутності. До Італії відповідачка виїжджала неодноразово, тому для позивачки це не було новиною. Перед від`їздом відповідачкою було здійснено необхідних заходів з метою забезпечення чоловіка необхідним на час її відсутності: укладено домовленості із двома доглядальницями, професійними медсестрами; позивачці надано коштів на ліки для чоловіка; позивачці передано дві банківські картки чоловіка, в тому числі, пенсійна. Таким чином, померлий не знаходився у безпорадному стані.

Щодо правовстановлюючих документів на майно, зазначає, що майно відповідачки та її чоловіка жодним чином не стосується дітей померлого. На нерухоме майно було складено заповіт, автомобіль є спільною власністю подружжя. Щодо забезпечення відповідачкою чоловіка на час відсутності доглядальницями, то саме позивачка та її брат відмовилися від їх послуг. Крім цього, розірвавши домовленість із доглядальницями, самі вони залишали батька наодинці, закриваючи його у будинку на ніч та на більший час.

Щодо постановлення рішення про усунення від спадкування, вказує, що у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, виходячи з обставин, які визнає безпосередньо позивачка, а саме, що вона змушена була допомагати батькові, тобто, поряд з померлим знаходилися інші особи - рідні дочка та син, випливає висновок про те, що померлий спадкодавець напередодні смерті не знаходився у безпорадному стані, так як про нього піклувалися інші особи. Крім того, звертає увагу, що відповідачка фінансово забезпечила догляд за чоловіком, передавши позивачці банківські картки, надала власні кошти, забезпечила чоловіка медичним доглядом, а подорож відповідачки до Італії була спланована до загострення хвороби в чоловіка та була пов`язана з необхідністю надання допомоги дочці, якій нікому було допомогти в Італії. Вважає, що позивачка не надала суду докази, які доводять умисне ухилення відповідачки від надання допомоги особі, яка знаходилася в безпорадному стані, та, що чоловік потребував саме її допомоги, а тому позовні вимоги позивачки не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню. Просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн.

05 лютого 2021 року позивачка ОСОБА_1 надала суду свою відповідь на відзив відповідачки на позовну заяву, в якому зазначила, що вона ( ОСОБА_1 ) в позовній заяві не зазначала про спільне або окреме проживання її ( ОСОБА_1 ) батька та відповідачки. Більш того, в позові вона ( ОСОБА_1 ) зазначала, що відповідачка знала про захворювання та безпорадний стан ОСОБА_5 , бо на той час знаходилась у будинку батька. Надана відповідачкою медична документація ОСОБА_9 не підтверджує, що остання станом на 15.02.2020р (дата, коли у чоловіка відповідачки - ОСОБА_5 стався інсульт і він став прикутим до ліжка, самостійно не вставав і потребував стороннього догляду) мала незадовільний стан здоров`я. Так, лист-виписка від 13.03.2019р стосувався перебігу вагітності доньки відповідачки, лист-виписка від 29.05.2019р стосувався кесаревого розтину, який був проведений доньці відповідачки, та сертифікації діагнозу рідкісної хвороби, яка також додана відповідачкою до Відзиву на позовну заяву. Зазначає, що взагалі неможливо визначити, якою патологією вражена донька відповідачки. Крім того, лист про Сертифікацію діагнозу датований 11.01.2010р, тобто задовго до вимушеної поїздки відповідачки до Італії 02.03.2020р. В наступному медичному документі зазначено, що з 08.09.2008р по 16.09.2008р донька відповідачки була госпіталізована до клініки з діагнозом епілепсія, тобто цей документ стосується періоду часу ще до укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Таким чином, вважає, що зазначені медичні документи не підтверджують твердження відповідачки про вимушеність її поїздки до Італії 02.03.2020р у зв`язку з необхідністю пов`язаною зі станом здоров`я її доньки, оскільки зазначені документи стосуються періоду часу, починаючи з 08.09.2008р по 29.05.2019р, тобто задовго до поїздки відповідачки до Італії та не підтверджують, що станом на 02.03.2020р донька відповідачки мала проблеми зі здоров`ям. Твердження відповідачки, що її онук народився з вадами у здоров`ї також не підтверджено жодними доказами. Відповідачка в ультимативній формі повідомила про свій від`їзд до Італії і зазначила, що якщо вона ( ОСОБА_1 ) хоче піклуватися про батька, то нехай наймає когось, хто буде за ним доглядати. При цій розмові був присутній її брат - ОСОБА_6 . Крім того, не відповідають дійсності твердження відповідачки, щодо укладення домовленості із двома доглядальницями, професійними медсестрами про догляд за її ( ОСОБА_4 ) чоловіком на час її відсутності та відмови ( ОСОБА_1 ) та її брата від їх послуг. Вказує, що після того, як вона ( ОСОБА_1 ) заявила про те, що не може цілодобово доглядати батька, оскільки має свою родину, яка потребує її піклування, а відповідачка запросила на співбесіду двох жінок (професійних медсестр) їй ( ОСОБА_1 ) стало відомо з Відзиву на позовну заяву. Після співбесіди відповідачки із зазначеними особами, на якій вона ( ОСОБА_1 ) була присутня і на що висловила відповідачці свій сумнів відносно можливості надання зазначеними особами професійного догляду за батьком, після цього жодної розмови з доглядальницями вона ( ОСОБА_1 ) не мала та не повідомляла їм про свою відмову від їх послуг, зазначені особи більше жодного разу не приходили до будинку батька. Вважає, що твердження відповідачки про те, що вона ( ОСОБА_1 ), розірвавши домовленість із доглядальницями, залишала батька наодинці, закриваючи його у будинку на ніч та на більший час є припущеннями відповідачки, оскільки з 02.03.2020р по день смерті ОСОБА_6 , відповідачка не знаходилась в Україні. Також вказує, що не відповідають дійсності твердження відповідачки щодо надання їй ( ОСОБА_1 ) коштів на ліки для чоловіка, так як вона ( ОСОБА_1 ) не отримувала від ОСОБА_4 жодних коштів на ліки для батька, у Відзиві на позов взагалі відсутні відомості про дату надання, розмір коштів, які начебто остання надала. Не підтверджено жодними доказами і твердження про передання відповідачкою двох банківських карток чоловіка, в тому числі пенсійної картки, так як пенсійна картка, яка належала ОСОБА_6 була виявлена на комоді в одній із кімнат, де мешкав батько, а твердження відповідачки, що майно її чоловіка жодним чином не стосується дітей померлого не ґрунтується на законі, оскільки померлий ОСОБА_6 є її ( ОСОБА_1 ) батьком і після його смерті до складу спадщини у відповідності до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя її ( ОСОБА_1 ) батько склав заповіт на ім`я відповідачки не на все майно, а тільки на його частину, а саме, будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований. Інше майно, до складу якого входить, в тому числі, автомобіль марки Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було охоплене заповітом та спадкується на загальних підставах. Таким чином, вважає, що майно, що належало її ( ОСОБА_1 ) батькові та чоловіку відповідачки входить до складу спадщини і спадкується в тому числі дітьми спадкодавця. Стосовно твердження відповідачки про те, що вона ( ОСОБА_1 ) та її брат шукали правовстановлюючі документи на майно свого батька в чужому приміщенні, де знаходились речі, що їм не належать, рилися в речах батька та його дружини повідомляє, що дане твердження є припущенням відповідачки та не підкріплено жодними доказами. Враховуючи викладене, вважає, що доводи, викладені у позовній заяві про встановлення факту ухилення спадкоємця від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування відповідають дійсним обставинам справи, є обґрунтованими та не спростовані відповідачкою. Також, відповідачка у відзиву на позовну заяву просить стягнути з неї ( ОСОБА_1 ) на користь відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 10 000грн, при цьому до Відзиву на позовну заяву не доданий ні сам Договір про надання правничої допомоги, ні детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, ні попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла відповідачка, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, тому, вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не підтверджений необхідними доказами.

11 лютого 2021 року до суду надійшли письмові заперечення представника відповідачки - адвоката Снєжко А.Г., в яких вона зазначила, що позивачка неуважно ознайомилася із доказами, наданими відповідачкою, а саме: Виклик до Італії був оформлений дочкою відповідачки 16.01.2020р, він був узгоджений з компетентними органами на період з 01.03.2020р до 29.05.2020р, отже, від`їзд відповідачки був спланований заздалегідь, та відповідачка не мала на це впливу. Щодо стану здоров`я дочки відповідачки, вважає, що слід було звернути увагу на Сертифікат діагнозу рідкісної хвороби, нюанси якої та інше, що стосується особливостей фізичного стану особи є інформацією, яка охороняється законом та має приватний характер, який дочка відповідачки не бажає розголошувати. На думку представника відповідачки, що якщо у позові йде мова про умисне ухилення від догляду за спадкодавцем, суттєве значення має причина, з якої спадкоємець певний час не мав можливості доглядати за спадкодавцем. Отже, так як відповідачкою доводиться, що виїзд з України був запланований, в тому числі раніше, ніж захворів чоловік, то питання умислу відпадає. Питання фактичного проживання відповідачки з чоловіком актуальне, так як вирішуючи питання щодо спадкування майна спадкодавця, який перебував у шлюбі, отже, щодо майна, яке було куплене у шлюбі, необхідно встановити обсяг спадкової маси та виділити те майно, яке належало подружжю на праві спільної сумісної власності, а яке тільки спадкодавцю. Тобто, треба враховувати, чи є відповідачка співвласником спадкового майна. Окрім цього, на речі, якими користувалось подружжя у побуті, дружина має першочергове право залишити їх собі в натурі як співвласниця та спадкоємець. Тому, докази щодо фактичного проживання необхідні у цій справі, так як фактично, між сторонами є майновий спір за автомобіль марки Мерседес, куплений у шлюбі, отже, мова йде про Ѕ частку автомобілю, чи буде вона поділена за законом між сторонами, а якщо ні, то в якій частці; докази щодо проживання відповідачки зі спадкодавцем містять інформацію щодо предмета доказування, так як мотив, з якого позивачка звернулася до суду обґрунтовується метою отримати компенсацію за автомобіль. Враховуючи, що відповідачка за законом має переважне право на виділ цього автомобілю їй в натурі, то, мова йде про грошову компенсацію за ј, 1/3 або 1/2 вартості автомобілю. Інші міркування позивачки щодо виконання або не виконання відповідачкою своїх обов`язків до спадкодавця як дружини є явно не обґрунтованими, стверджувати про це може той, хто постійно знаходився у приміщенні, де жив спадкодавець. Окрім того, Сімейний Кодекс України не регламентує це питання за видами заходів у побуті та їх обсягами. Питання утримання спадкодавця сторонами є очевидним. Позивачка не працює, не має власного доходу, під час догляду за батьком мала у розпорядженні пенсію спадкодавця, яка між тим, як дохід, є об`єктом сумісної власності подружжя, отже й власністю відповідачки, яку вона передала позивачці. Чоловік, позивачка та її брат періодично перебували у будинку, який належить відповідачці, саме вона сплачувала комунальні послуги, тобто забезпечувала побут на час її відсутності. Таким чином, навіть якщо позивачка заперечує, що відповідачка давала їй кошти на ліки, вище зазначене доводить факт матеріального забезпечення хворого чоловіка на час її перебування у дочки. Інші твердження позивачки мають характер особистої думки або є намаганням перекрутити окремі словооберти з відзиву на позовну заяву, наприклад, щодо пенсійної картки або документів на майно, доглядальниць або обставин неналежного поводження дітей з батьком під час її відсутності. Щодо заяви відповідачки про стягнення витрат на правову допомогу, пояснює, що до відзиву на позовну заяву долучений договір між адвокатом та відповідачкою, розрахункові документи. Так як розмір оплати за правову допомогу фіксований, детальний опис послуг, яких адвокат в тому числі ще не виконав, на цій стадії судового провадження не потребується.

19 лютого 2021 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. В останнє судове засідання не з`явилася.

Представник відповідачки Снєжко А.Г. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 через їх необґрунтованість та безпідставність.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивачку ОСОБА_1 знає з 1979р, так як працювала з матір`ю останньої, ОСОБА_5 знає по першій дружині, разом з ними їздили відпочивати, дружили родинами. Другу дружину ОСОБА_5 - ОСОБА_4 не знає. Зазначила, що в останній час ОСОБА_5 хворів, але не скаржився та казав, що йому тяжко без дружини. Востаннє вона навідувала його 05.03.2020р по запрошуванню ОСОБА_1 , ОСОБА_5 був вже лежачим. Коли навідувала останнього у грудні 2019р, його другу дружину не бачила.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку біля 10-15 років, відповідачку не знає, ОСОБА_5 не знала, познайомилася з ним наприкінці лютого 2020 року. Вказує, що ОСОБА_1 попросила її ( ОСОБА_7 ) допомогти по догляду за ОСОБА_5 .. Останній був лежачим, мова була незв`язна, не міг обслуговувати себе, у зв`язку з чим вона ( ОСОБА_7 ) до 03.03.2020р приходила до нього вранці, мила його, годувала. У період з 05.03.2020р по 13.03.2020р вона ( ОСОБА_7 ) була постійно з ним За цей час ОСОБА_5 2 рази викликали лікаря. За догляд за ОСОБА_5 - ОСОБА_1 платила гроші по 1000грн.

Свідок ОСОБА_11 , сестра померлого ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її племінниця, а ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_5 , з якою у неї останній рік погіршилися стосунки. Брат до останнього пересувався та обслуговував себе самостійно. Зазначила, що вона ( ОСОБА_11 ) в гостях у брата була 1-2 рази на місяць й ОСОБА_4 часто була відсутня дома. В останній рік вона ( ОСОБА_11 ) у гості до брата не приходила, так як посварилась із його дружиною, після чого спілкувалась із ОСОБА_5 лише по телефону раз на 2-3 дні. Про інсульт брата узнала від ОСОБА_4 наприкінці лютого 2020 року, після чого вона ( ОСОБА_11 ) прийшла до брата та побачила, що ОСОБА_5 був лежачим, погана мова - не зв`язна, усе розумів, але не міг виразити свою думку. За братом декілька днів доглядала ОСОБА_4 , а потім доглядальниця та ОСОБА_1 . На похованні брата ОСОБА_4 не було.

Свідок ОСОБА_12 , сусідка померлого ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що з родиною останнього дружили сім`ями, постійно з ними спілкувались. У лютому 2020 року від ОСОБА_4 дізналася, що у ОСОБА_5 стався другий інсульт, після чого вона ( ОСОБА_12 ) приходила до них, ОСОБА_5 знаходився в нормальному стані, доктор сказав, що у нього добра динаміка, доньку ОСОБА_13 не бачила. Зазначає, що перед тим як поїхати ОСОБА_4 передала позивачці 10 000,00 грн, 2 карточки та ключі від автомобіля. Вказує, що ОСОБА_5 знав, що його дружина їде до доньки, та відпустив її. Коли ОСОБА_4 хотіла найняти доглядальницю, син ОСОБА_5 сказав, що грошей на це не має, тому не буде наймати. Після того, як дружина ОСОБА_5 поїхала, про стан здоров`я останнього вона ( ОСОБА_12 ) знала зі слів його доньки, а саме, що її батько не встає. Зазначає, що після від`їзду ОСОБА_4 бачила два рази ОСОБА_1 , один раз сина та декілька разів доглядальницю.

Свідок ОСОБА_14 , чоловік свідка ОСОБА_12 , в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням останньою, додатково пояснивши, що у ОСОБА_5 було два інсульти, перший - до 2014 року, другий - у лютому 2020 року. Доглядала за ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_4 . Не бачив щоб донька або син ОСОБА_5 приїжджали допомагати йому. Зазначив, що зі слів своєї дружини - ОСОБА_12 йому відомо, що ОСОБА_5 надав свою згоду на те, щоб його дружина ОСОБА_4 поїхала до своєї дочки в Італію. Перед поїздкою ОСОБА_4 найняла доглядальницю для чоловіка, яку він бачив один раз на тиждень.

Свідок ОСОБА_6 , син спадкодавця та брат позивачки, в судовому засіданні пояснив, що з батьком спілкувався кожен день по телефону. У лютому 2020 року від сестри дізнався що у батька стався інсульт. Коли приїхав до батька, то побачив, що останній не міг самостійно пересуватися та підводитись, його мова була нерозбірливою. ОСОБА_4 поставила їх перед фактом, що збирається їхати до Італії, тому з лютого 2020р він ( ОСОБА_6 ) був у батька практично кожен день. За батьком доглядали він ( ОСОБА_6 ) та сестра, так як батько не міг за собою доглядати, а були періоди, коли батько залишався один. Зазначив, що жодного разу не чув від батька про те, щоб ОСОБА_4 була поруч з ним. Відповідачка їздила до Італії 2 рази на рік, три місяця була в Італії і три місяця дома. Не чув щоб вона ( ОСОБА_4 ) залишала гроші на утримання свого чоловіка. Під час хвороби батька, у відсутність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надавалась уся необхідна допомога. Хто був доглядальницею у батька йому ( ОСОБА_6 ), не відомо.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що багато років працювала фельдшером у лікарні та має досвід догляду за лежачими хворими. Наприкінці лютого 2020 року ОСОБА_4 запросила її та її подругу ОСОБА_16 доглянути за чоловіком, який переніс інсульт, та пообіцяла, що буде платити за роботу. Всі умови договору вони обговорювали з ОСОБА_4 . Після того, як вони подивилися на хворого, який міг сидіти та трохи розмовляти, ОСОБА_1 сказала, що передзвонить їм, але їм так ніхто і не передзвонив.

Свідок ОСОБА_17 , син відповідачки ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що приходив допомагати матері по догляду за ОСОБА_5 , приносив продукти, підміняв її. ОСОБА_5 постійно був під наглядом. З лютого по березень 2020 року він ( ОСОБА_17 ) відвідував ОСОБА_5 2-3 раз на місяць. При цьому бачив, що останній вставав за допомогою сторонніх, розмовляв з труднощами але усе розумів. Зазначив, що матері прийшлось поїхати до Італії, де живе його ( ОСОБА_17 ) сестра, яка хворіє з дитинства, чоловіка у неї не має, та яка у 2020 році народила дитину, а тому потребувала допомоги. Мати була в Італії 4 рази протягом останнього року. До цього вона не їздила до своєї доньки, оскільки у неї не було закордонного паспорту. Коли ОСОБА_5 помер, мати не змогла прилетіли додому через Соvid-19.

Суд, заслухав пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 69 років, помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , актовий запис №797 від 13.03.2020р.

Згідно копії довідки про причину смерті №4/51, виданої 13.03.2020р КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради, причиною смерті ОСОБА_5 став церебральний атеросклероз з гіпертензією.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Серії НОМЕР_3 , виданим 02.06.1977р Тирлянською селищною Радою трудівників міста Білорецька БАССР, а також копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_19 та ОСОБА_18 Серії НОМЕР_4 , актовий запис №241 від 30.04.1999р).

Відповідачка ОСОБА_4 з 02 лютого 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Серії НОМЕР_5 , актовий запис №49 від 02.02.2010р.

На час смерті ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №38892 про реєстрацію місця проживання особи, наданою 01.09.2020р Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради.

За вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , з лютого 2010 року по теперішній час проживає та з 12.11.2020 року зареєстрована дружина померлого ОСОБА_5 - відповідачка ОСОБА_4 , що підтверджується Актом від 14.01.2021р за №01-174/1116 комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради, довідками № 60012 про реєстрацію місця проживання та №60014 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданими 28.12.2020 Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради від 28.12.2020р від Територіальної громади Краматорської міської ради).

Згідно наданих позивачкою копії свідоцтва про поховання із «Ритуальної Служби» м.Краматорськ від 13.03.2020р, товарного чеку і накладної від 14.03.2020р, встановлено, що організацією поховання ОСОБА_5 та придбання речей для його поховання займалася позивачка ОСОБА_1 .

Згідно копії спадкової справи №513/2020, заведеної 04.08.2020 Першою краматорською державною нотаріальною конторою, встановлено, що на день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, що складається з: житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які він заповідав відповідачці ОСОБА_4 ; легкового автомобіля; мотоцикла.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулися його дружина - відповідачка ОСОБА_4 , дочка - позивачка ОСОБА_1 , та син померлого - ОСОБА_6

15 вересня 2020 року відповідачці ОСОБА_4 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Застосовуючи норми процесуального та матеріального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5, 6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Тобто, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до того ж пункту Пленуму безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з амбулаторної карти померлого ОСОБА_5 , яка була досліджена в судовому засіданні, 30 січня 2020 року останній проходив обстеження у лікаря-кардіолога. 03.02.2020 року проходив обстеження внутрішніх органів в лікувально-діагностичному центрі «Альянс» та був оглянутий гастроентерологом. 18.02.2021 року за результатами огляду дільничним лікарем-терапевтом ОСОБА_5 був поставлений діагноз: Гіпертонічна хвороба 3 ст., інфаркт мозку під питанням, правосторонній геміпарез, призначене лікування. 21.02.2020 оглянутий лікарем-терапевтом. Згідно запису в амбулаторній карті за 21.02.2020 ОСОБА_5 їсть, самостійно не сидить. 25.02.2020 ОСОБА_5 був повторно оглянутий лікарем-терапевтом. При цьому хворий не виказував скарг, зазначивши, що його стан покращився. Згідно запису в карті хворий самостійно сидить, йому було призначено постільний режим та лікування.

Оцінивши вказану амбулаторну картку у сукупності з показаннями сторін та свідків, суд вважає встановленим, що померлий ОСОБА_5 дійсно перебував в безпорадному стані через хворобу, тобто не міг фізично самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування на протязі останнього місяця перед смертю.

Доводи позивачки про те, що відповідачка ОСОБА_4 , яка 02.03.2020 року поїхала до Італії, залишивши свого чоловіка в безпорадному стані, свідомо ухилялася від обов`язку щодо утримання свого хворого чоловіка, суд вважає безпідставними.

Так, в судовому засіданні дійсно встановлено, що відповідачка 03.03.2020 року, тобто за 10 днів до смерті чоловіка, поїхала в Італію до своєї дочки ОСОБА_9 . Проте, згідно наданих представником відповідачки документів вбачається, що виїзд відповідачки був запланований заздалегідь, ще до хвороби її чоловіка, оскільки виклик до Італії був оформлений дочкою відповідачки ще 16.01.2020 року та узгоджений з компетентними органами на період з 01.03.2020 по 29.05.2020. Крім того, перед від`їздом відповідачка ОСОБА_4 домовилася із двома доглядальницями для свого чоловіка, що також підтвердила позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Вказані обставини свідчать про відсутність у відповідачки умислу на ухилення від надання допомоги спадкодавцеві.

Також, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що померлий ОСОБА_5 потребував допомоги саме відповідачки ОСОБА_4 , оскільки позивачка ОСОБА_1 , як дочка померлого, та свідок ОСОБА_6 , як син померлого, в силу закону також зобов`язані були дбати про свого хворого батька.

Сама позивачка ОСОБА_1 у своєму позові та в судовому засіданні зазначила, що у відсутність відповідачки, вона разом із братом доглядала за батьком, надавала йому необхідну допомогу, купувала ліки, готувала їжу, прала речі. В цьому їй також допомагала її подруга ОСОБА_7 - свідок у справі.

Допитані в судовому засіданні свідки також зазначали, що у відсутність відповідачки ОСОБА_4 , її чоловікові надавалася уся необхідна допомога, він нічого не потребував.

Тому враховуючи, що для вирішення справи про усунення від права на спадкування відповідно до положень ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи, то за відсутності одночасного настання наведених обставин і недоведеності зазначених фактів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов про усунення від права на спадкування не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд, у відповідності до положень ст.ст.137, 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_4 понесені нею та документально підтверджені (відповідачкою надані Договір про надання правової допомоги від 23.12.2020, Додаток до договору про надання правової допомоги від.23.12.2020, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 2000,00 грн, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 8 000,00 грн) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту ухилення спадкоємця від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 13.12.2021 року.

Головуючий суддя: А.М.Лутай