Провадження № 2/522/8980/21
УХВАЛА

про розгляд заяви про відвід судді

24 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 02.11.2021р. надійшов позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 08.11.2021р. у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору було відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та повідомлено про необхідність виправити недоліки заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплати судового збору та подання належним чином засвідчених копій письмових доказів. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст.185 ЦПК України.

Вказана ухвала суду була отримана позивачем 11.12.2021 року, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

У строк, встановлений ухвалою суду від 08.11.2021 року, тобто 22.12.2021 року) недоліки позову усунуті позивачем не були.

Позивачем 21.12.2021 року до суду було подано заяву, згідно якої заявив відвід головуючій судді Домусчі Л.В., який фактично вмотивував своєю не згодою з ухвалою суду від 08.11.2021 року, вважає, що суд необґрунтовано відхилив його клопотання про звільнення від сплати судового збору, а також зобов`язав надати належним чином засвідчені копії додатків до позову. На думку заявника такі дії судді є неправомірними та направленні на захист сторони відповідача, який безпідставно протягом 9 років не виконує рішення суду від 25.06.2012 року з відновлення водопостачання в його квартирі. За викладеного звернувся до суду з даною заявою.

Матеріали заяви суддя отримала 22.12.2021 року.

Згідно з ч.7-9 ст.40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді в порядку письмового провадження в судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Дослідивши та вивчивши подану заяву та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Статтею 37 ЦПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу судді зазначено не згоду позивача з процесуальним рішенням ухваленим головуючим по справі, а саме постановленням 08.11.2021 року ухвали про залишення позову без руху з наданням строку на усунення недоліків позову.

Однак, суд вважає зазначену підставу для відводу судді безпідставною, оскільки відповідно до ч. 4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, з урахуванням вимог ч.4 ст.36 ЦПК України, вказані посилання, як на підставу для відводу судді, є неналежними.

Суд зауважує, що перш за все суд керується Конституцією України та законами України із рішучим дотриманням правил верховенства права, а кожна особа має право в порядку, встановленому Законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Будь-яких інших належних та допустимих підстав для відводу судді заявником зазначено не було. Окрім того, в самій заяві ОСОБА_1 не було визначено правову підставу для відводу судді.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що посилання викладені заявником, як на підставу для відводу судді, є необґрунтованими і безпідставними, а тому не є підставами для задоволення заяв про відвід.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на те, що відповідно до ст. 36 ЦПК України заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що слід передати заяву про відвід судді до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В..

Керуючись ст.ст.36, 39-41 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Домусчі Л.В.- необґрунтованою.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди зупинити до вирішення питання про відвід.

Заяву передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В..

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.12.2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі