ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/139/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2021 р.

суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві питання про розподіл судових витрат,

в с т а н о в и в:

У цивільній справі 753/14217/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення від 26 жовтня 2021 року, яким суд вирішив: позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" - задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" заборгованість за недораховану станом на 09.02.2021 електроенергію у розмірі 38 707,85 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн, а всього 40 977,85 грн.

У позовний заяві позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 10 000 грн та заявив про намір подати протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду докази на підтвердження таких витрат.

Вирішення питання про судові витрати проведено без виклику сторін.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про розподіл витрат, докази, долучені до неї, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу надано такі документи:

1)копія договору №308-20 про надання правової допомоги від 15.04.2020 (далі Договір);

2)копія додаткової угоди №2 до Договору;

3)копія додаткової угоди №3 до Договору (далі Додаткова угода №3);

4)копія Акту надання послуг № 201 від 29.10.2021 (далі Акт).

Відповідно до частин 1,2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому, стороною позивача не додано підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Однак, суд враховує, що ч. 8 ст. 141 ЦПК України надає можливість суду встановити розмір витрат, які сторона тільки має сплатити у майбутньому.

Так, відповідно до п. 4.6 Додаткової угоди №3, оплата наданих послуг здійснюється за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних актів надання послуг впродовж 15 календарних днів з моменту набрання рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, законної сили.

Отже, стороною документально доведено, що нею будуть понесені витрати на правову допомогу, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При цьому, суд враховує наступне.

У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У даній справі відповідач не скористалась правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

У п.п.19,20 постанови від 07.07.2021 №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Так, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

У даній справі суд не може погодитись, що гонорар адвоката у розмірі 10 000 грн є співмірним зі складністю справи та фактично виконаною роботою адвоката.

Згідно Акту, адвокатом Сапсай О.В. витрачено 1,5 години для надання професійної правничої допомоги в рамках даної справи, фіксована вартість чого складає 10 000 грн.

При цьому, дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки у відповідності до ст.ст. 19,274 ЦПК України є малозначною.

Також, витрати, які планує понести позивач не є пропорційними до предмету спору та складають більш ніж 25% ціни позову, а справа, зважаючи на предмет спору, не є складною. Суд враховує поміж зазначеного також те, що у даній справі відповідачем не подано заяв по суті із запереченнями по суті спору.

З урахуванням предмета спору, ціни позову, складністю справи, обсязу виконаної роботи, необхідності та розумності відповідних витрат, враховуючи, що витрати у визначеному позивачем розмірі не є пропорційними до ціни позову, а також не є неминучими, суд вважає, що на відповідача у даній справі підлягає покладенню лише частина витрат, які позивач планує понести, а саме 2 000 грн. Витрати у розмірі 10 000 грн, які планує понести позивач, суд покладає на позивача, який взяв на себе відповідні зобов`язання в силу Договору.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Позивач Приватне акціонерне товариство "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", , місцезнаходження: м.Київ, вул.Новокостянтинівська, буд. 20.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Заставенко М.О.