Справа № 367/717/21
Провадження №2/367/3558/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, 27 вересня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином Республіки Ірак (надалі - відповідач), про що було видано Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 395. Від шлюбу мають спільних дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 29.06.2013р.), доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 18.09.2014р.). Останні роки, починаючи з грудня 2017р. відносини між позивачем та відповідачем почали погіршуватись, виникали постійні непорозуміння і конфлікти. Відповідач не мав постійного місця роботи, не забезпечував фінансові потреби сім`ї, потреби малолітніх дітей, активно не приймав участі у виховані дітей. Через це, позивач та відповідач не знаходити спільну мову. На звернення позивача щодо нагальних потреб відповідач реагував агресивно, інколи навіть у вигляді фізичного впливу на неї, і не робив жодних заходів для забезпечення навчання, здоров`я, розвитку творчих та фізичних здібностей, дозвілля дітей. Позивач зазначає, що відповідач дозволяв собі неодноразово грати в казино, де програвав значні грошові кошти (до 3 тис доларів США одноразово), що призводило до боргових зобов`язань останнього перед третіми особами та негативно впливало на фінансовий стан сім`ї. Така поведінка відповідача викликала у позивача нерозуміння. Крім того, відповідач неодноразово залишав позивача з дітьми на досить тривалий час (до 8 місяців), не турбуючись як і за що вона я повинна утримувати побут і дітей. Через це, позивачем вимушена була шукати заробітки, оскільки не могла розраховувати на допомогу відповідача. У травні 2019 р. позивач вимушена також була звернутись до Ірпінського міського суду Київської області для стягнення аліментів з Відповідача на утримання неповнолітніх дітей та отримала судовий наказ від 04.06.2019р. (справа № 367/3343/19). У лютому 2020р. відповідач в черговий раз поїхав до країни свого походження Республіки Ірак і не повернувся, і з цього часу проживання між позивачем та відповідачем як чоловіка та жінки припинено, вони не ведуть спільне господарство. Позивач проживає окремо з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач вважає, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникли у родині, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача та інтересам дітей.

М. ОСОБА_5 зазначає, що діти проживають з нею, знаходяться на повному її утриманні, забезпечені всім необхідним для їх росту та розвитку. Позивач має постійні заробітки, а саме працює на умовах фрилансера режисером монтажу, надає приватні уроки дітям по навчанню англійській мові, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до дітей. Вказує, що забезпечує належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, навчання дітей, їх харчування, одяг, дозвілля.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд шлюб між ними розірвати, визначити місце проживання дітей з матір`ю.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

03 листопада 2021 від позивача ОСОБА_6 надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідача, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує щодо розірвання шлюбу та проживання дітей з матір`ю, тобто фактично визнав позовні вимоги.

Від представника третьої особи: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно із ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, судом встановлено, що 27 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровано шлюб, про що 27 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 395, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають дітей: М. Шавкат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 29 червня 2013 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_3 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 18 червня 2014 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, копії довідки № 783 від 22.03.2018 про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії картки реєстрації особи, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки № 263 від 26.01.2018 про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради, місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки № 264 від 26.01.2018 про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради, місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки 126/13 П/14 про реєстрацію особи громадянином України, виданої УДМС України в Житомирській області 28.01.2014, згідно із рішенням УДМС України в Житомирській області від 04 листопада 2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , набув громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до довідки № 6399 про реєстрацію особи громадянином України, виданої Управлінням ДМС у Київській області 24.04.2018, згідно із рішенням Управлінням ДМС України в Київській області від 24 квітня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , набула громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_9 є власником об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії судового наказу від 04.06.2019 року по справі № 367/3343/19 стягнуто з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.04.2019 р. і до досягнення дітей повноліття.

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 14.06.2021, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно акту умови проживання задовільні, в квартирі чисто, прибрано, в наявності всі необхідні меблі та побутова техніка, комунікації підключені, для дітей виділено місце для відпочинку та сну, в наявності особисті речі, іграшки, книжки, матір`ю створені всі належні умови для проживання та виховання дітей.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_11 , вбачається, що орган опіки та піклування визначив місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю, ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя. Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам подружжя, термін на примирення позитивного результату не дасть, то суд вважає за доцільне задовольнити позов в частині розірвання між сторонами шлюбу.

При цьому, відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень абзацу 2 принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1386 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання: ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Також, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

На підставі вищевикладеного, суд, виходячи з інтересів дітей, враховуючи при цьому їх сталі соціальні зв`язки, психологічний стан, приходить до висновку, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дітей, а отже позовна заява в частині визначення місця проживання дітей разом з матір`ю підлягає задоволенню.

Таким чином, позовна заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81,82,89, 133, 137, 142, 206, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 109-112, 113,114, 141, 160,161 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між М. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 27 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що 27 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 395.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з матір`ю - М. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь М. ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук