Справа № 344/1301/21
Провадження № 2/344/1946/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Стефанець Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на підставі договору від 16.10.1991 року укладеного між виконкомом Івано-Франківської міської Ради народних депутатів та ОСОБА_1 , належить будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , житловою площею 52.4 кв.м. У вказаному будинку також зареєстровано онука позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30 травня 2015 року відповідач виїхала до Сполучених Штатів Америки, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон. До сьогодні відповідачка до України не поверталась. Також, 14.11.2018 року надала своїй матері ОСОБА_3 (доньці позивача), довіреність на право бути її представником в установах, підприємствах та організаціях будь-якої підпорядкованості та форми власності перед усіма фізичними та юридичними особами з питання зняття з реєстрації. Вказана довіреність свідчить, що ОСОБА_2 не заперечує щодо зняття з реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, однак довіреність виготовлена неналежним чином, а тому не було змоги вирішити спір в досудовому порядку. Відповідач в будинку позивача не проживає, залишила його добровільно та переїхала проживати в іншу країну. Реєстрація в будинку відповідача перешкоджає здійсненню позивачем прав власника на вільне використання і розпоряджання майном. Зокрема він позбавлений можливості оформити субсидію, а також наявність додатково зареєстрованих осіб впливає на вартість комунальних послуг. Вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою (понад один рік) без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього надійшла заява за змістом якої, він позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.29-30).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від неї надійшла заява за змістом якої, вона позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без її участі. Також в заяві відповідач підтверджує ту обставину, що з травня 2015 року вона проживає в Сполучених Штатів Америки, а тому немає змоги самостійно знятися з реєстрації (а.с.24-25).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких обставин.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 16.10.1991 року укладеного між виконкомом Івано-Франківської міської Ради народних депутатів та ОСОБА_1 , позивачу належить житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , житловою площею 52.4 кв.м. (а.с.9).

Згідно копії будинкової книги за вказаною адресою зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (а.с.10-12). Факт реєстрації відповідача в житловому будинку з 09.11.2010 також підтверджений адресною довідкою підрозділу територіального органу ДМС України від 09.02.2021 (а. с. 27).

Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 1139 від 2016 року, та № 4523 від 10.01.2020р. (повторно 23.01.2020р.), ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , не проживає. (а.с. 13-14).

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач без поважних причин понад один рік відсутня за адресою реєстрації, що також підтверджено копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 16,17). Згідно з відміткою в паспотрі ОСОБА_2 виїхала за межі України 30.03.2015.

Також факт перебування відповідача в Сполучених Штатів Америки з 2015 року підтверджений заявою відповідача (а.с. 24-25).

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З урахуванням зібраних у справі доказів, та визнання їх сторонами відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає встановленим факт відсутності відповідача без поважних причин понад один рік за адресою реєстрації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. В статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право власності власника на майно.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

В п. 1 ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Тобто вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що вона без поважних причин понад один рік відсутня за адресою реєстрації, і збереження прав користування житлом не обумовлено між відповідачем і власником житла.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 316, 319, 405 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКІІП - НОМЕР_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Атаманюк Б. М.