241/1327/21
2/241/375/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20 грудня 2021 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справуза позовною заявою ОСОБА_1 (фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України ( знаходиться : вул. Тітова, 72 а, смт Мангуш, Маріупольського району, донецької област , 87400), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( заходиться: пл. Соборна, 3, м. Словьянськ, Донецька область, 84121), Пенсійного фонду України ( знаходиться: вул. Бастінонна, 9, м. Київ, 01601), Мангушської державної нотаріальної контори ( знаходиться пр. Миру, 70, смт Мангуш, Маріупольського району, Донецької області, 87400) про визнання права на спадщину на недоотриману суму пенсії та її стягнення про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, суд-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області із позовом, який згодом уточнив, до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Пенсійного фонду України, Мангушської державної нотаріальної контори про визнання права на спадщину на недоотриману суму пенсії та її стягнення про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території Україні у місті Донецьку померла мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 87 років.

На день її смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається із недоотриманої за життя пенсії, за період : липня 2014 - жовтня 2019 років.

02 листопада 2020 року державним нотаріусом Мангушської державної нотаріальної контори на ім`я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі довідки відповідача Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, із зазначенням розміру недоотриманої спадкодавцем пенсії - 49484,55 грн., який не відповідає фактично призначеному і нарахованому розміру пенсії за зазначений період часу.

12.02.2021 року позивач отримав фактично від відповідача на руки ще меншу суму, а саме 43166 грн. 80 коп., що на 6317 грн.75 коп. менше суми, зазначеній у свідоцтві про право на спадщину. Як зазначає позивач, про причину зменшення виплати зазначеної у свідоцтві про право на спадщину суми, йому невідомо, оскільки відповідачі на його звернення у телефонному режимі не відповідають.

На виконання ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 30.09.2021 року якою задоволено клопотання позивача про витребування у відповідачів доказів для визначення розміру позовних вимог, Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Донецькій області за вих.№115 від 21.10.2021 року було направлено до суду:

- Довідку від 21.10.2021 р. вих. №115 (ОР 16 Банк 10004/5001) про розмір (сум), призначених та не отриманих ОСОБА_2 пенсій за період січня 2014 - жовтня 2019 роки;

- Копію пенсійної справи ОСОБА_2 із зазначенням розміру та періодів перерахування призначеної пенсії за весь період її життя ;

- Витяг з ІКІС ПФУ.

Позивач вважає, що з наданих відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області документів та відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач визнав право позивача на отримання спадщини у відповідності зі ст.46 Закону 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у вигляді недоотриманої матір`ю позивача пенсії за три останніх роки до смерті, що була їй нарахована і яку вона своєчасно не отримала.

З пенсійної справи ОСОБА_2 , витягу із ІКІС ПФУ та довідки про помісячний розмір призначеної та виплаченої останній пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину за період 2014 - жовтня 2019 років підтверджується той факт, що з урахуванням, вже отриманих позивачем в порядку спадкування 43166 грн.80 коп., залишок недоотриманої спадкодавцем пенсії на час її смерті складав 52547 грн.35 грн., а тому позивач вважає, що ця сума входить до складу спадкового майна і він має право на її законне отримання, як спадкоємець першої черги, визнаний вже державним нотаріусом.

Позивач вважає, що порушення його прав спадкоємця сталося з вини відповідачів, які надали до нотаріальної контори неправдиві свідчення, а потім протягом року всі відповідачі ПФУ на неодноразові звернення позивача про надання довідки щодо розміру нарахованої та несплаченої пенсії відмовляли в її наданні, чим спричиняли моральну шкоду та невіру до Держави України і її державних установ, - органів ПФУ, які фактично переслідували ціль позбавити позивача права на отримання спадщини.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за ним, ОСОБА_1 , право на спадщину за законом на недоотриману пенсію спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період: липня 2014- жовтня 2019 років та з урахуванням її часткового отримання за свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Мангушською нотаріальною конторою 02.11.2020 року за Р.№369, стягнути з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а у разі припинення його діяльності на час ухвалення судового рішення, - з Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, - на його користь 58865 грн. ( п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят п`ять гри.), стягнути на користь позивача з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та винести на протиправні дії відповідачів, щодо ненадання на його запити відповіді про розмір недоотриманої за життя спадкодавця пенсії, - окрему ухвалу на адресу Генеральної прокуратури України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло пояснення до справи, позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити.

Відповідач Пенсійний Фонд України в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло повідомлення про розгляд справи в його відсутності, надав відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши надані докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 дійсно позивач є сином ОСОБА_2 ( а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13 лютого 2020 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМК № 316485, зареєстрованого в реєстрі за № 369, спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 49 484 (сорок дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні 55 копійок, яка залишилася в Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області на ім`я померлої ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно листів Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 15.12.2020 року № 144-19/Я-02/8-0579/20, Головного управління Пенсійного Фонуд України в Донецькій області від 26.01.2021 року № 646-291/Я-02/8-0500/21, Департаменту Пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України від 19.03.2021 року № 8464-5942/Я-03/8-2800/21 позивачу було надано роз`яснення щодо здійснення виплати сум пенсії, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю. Повідомлено, що позивач має право на отримання недоотриманої пенсії відповідно до ч.2 ст.49 та ст.46 Закону №1058 не більш ніж за три роки до дня звернення за отриманням ( а.с.13-15)

На запит Першотравневого районного суду Донецької області щодо надання відомостей про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 листом Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, управління обслуговування громадян, відділ обслуговування громадян № 19 ( сервісний центр) надана інформація, що нотаріальній конторі була надана інформація щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у розмірі 49484,55 грн. Виплачена позивачу сума склала 43166,80 грн., яка була розрахована відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

( а.с.25).

На виконання ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 30.09.2021 року якою задоволено клопотання позивача про витребування у відповідачів доказів для визначення розміру позовних вимог, Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Донецькій області за вих.№115 від 21.10.2021 року було направлено до суду:

- Довідку від 21.10.2021 р. вих. №115 (ОР 16 Банк 10004/5001) про розмір (сум), призначених та не отриманих ОСОБА_2 пенсій за період січня 2014 - жовтня 2019 роки;

- Копію пенсійної справи ОСОБА_2 із зазначенням розміру та періодів перерахування призначеної пенсії за весь період її життя ;

- Витяг з ІКІС ПФУ ( а.с.50-59).

Відповідно до вказаних документів ОСОБА_2 за період 2014 - жовтня 2019 років було призначено пенсії у сумі 95714,15 грн., а виплачено 43166,80 грн. ( а.с.59)

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ОСОБА_1 , право на спадщину за законом на недоотриману спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсію за період: липня-2014- жовтня 2019 років та з урахуванням її часткового отримання за свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Мангушською нотаріальною конторою 02.11.2020 року за Р.№369 та стягнення з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а у разі припинення його діяльності на час ухвалення судового рішення, - з Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриманої спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсію за період: липня-2014- жовтня 2019 років у сумі 52547 ( п`ятдесят дві тисячі п`ятсот сорок сім ) гривень 35 копійок. ( 95714,15 грн.-43166,80 грн. = 52547,35 грн.) потрібно задовольнити.

Звертаючись з позовом до суду в частині вимог до Мангушського ОУ ПФУ Донецької області, позивач визначив розмір відшкодування моральної шкоди - 10 000,00 грн, що була йому заподіяна невиплатою недоотриманої спадкодавцем ОСОБА_2 пенсії, обґрунтовуючи це тим, що порушення його прав спадкоємця сталося з вини відповідачів, які надали до нотаріальної контори неправдиві свідчення, а потім протягом року всі відповідачі ПФУ на неодноразові звернення позивача про надання довідки щодо розміру нарахованої та несплаченої пенсії відмовляли в її наданні, чим спричиняли моральну шкоду та невіру до Держави України і її державних установ, - органів ПФУ, які фактично переслідували ціль позбавити позивача права на отримання спадщини.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, тривалості часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану речей, тривалості часу усунення інших негативних наслідків та моральних страждань, суд вважає доведеним завдану позивачу Мангушським ОУ ПФУ Донецької області, моральну шкоду з урахуванням позбавлення позивача права отримати спадщину.

Суд також враховує, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку органів державної влади завжди викликають негативні емоції.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , суд враховує обставини справи, ступінь вини відповідача, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», норми статті 23 ЦК України, і вважає, що сума 2000 грн. буде достатньою і розумною компенсацією такої шкоди. Крім того, такий розмір відповідає характеру правопорушення, яке вчинене органом державної влади.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається зі ст. 141 ЦПК України судові витрати між сторонами розподіляються наступним чином :

1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає що розмір судових витрат який необхідно стягнути з відповідача Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а у разі припинення його діяльності на час ухвалення судового рішення, - з Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на користь держави повинен бути пропорційним до задоволених позовних вимог і складати 726 ( сімсот двадцять шість) гривень сорок копійок.

Стосовно вимоги позивача щодо винесення на протиправні дії відповідачів окремої ухвали на адресу Генеральної прокуратури України, через ненадання на запити позивача відповіді про розмір недоотриманої за життя спадкодавця пенсію суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 262 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що статтею 262 ЦПК України не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.

Позивачем у позовній заяві не зазначено який саме закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 262 ЦПК України) порушили відповідачі, таким чином , суд вважає, що даному випадку підстави для винесення окремої ухвали відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК, ст.ст.1216, 1218, 1223, 1261,1268, 1269,1270,1296 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України, Пенсійного фонду України, Мангушської державної нотаріальної контори про визнання права на спадщину на недоотриману суму пенсії та її стягнення про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , право на спадщину за законом на недоотриману спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсію за період: липня-2014- жовтня 2019 років та з урахуванням її часткового отримання за свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Мангушською нотаріальною конторою 02.11.2020 року за Р.№369.

Стягнути з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а у разі припинення його діяльності на час ухвалення судового рішення, - з Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсію за період: липня-2014- жовтня 2019 років у сумі 52547 ( п`ятдесят дві тисячі п`ятсот сорок сім ) гривень 35 копійок.

Стягнути з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а у разі припинення його діяльності на час ухвалення судового рішення, - з Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 ( дві тисячі ) гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 181 ( сто вісімдесят одна) гривня 60 копійок.

Стягнути з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а у разі припинення його діяльності на час ухвалення судового рішення, - з Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на користь держави судовий збір у розмірі 726 ( сімсот двадцять шість) гривень сорок копійок.

Повний текст рішення суду складено 23.12.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя Д.О.Демочко