Ухвала

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 552/2889/20

провадження № 61-2238ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Концерну «Військторгсервіс» на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» про стягнення заробітної плати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі у розмірі 233 626,00 грн, 1 000,00 грн - на відшкодування моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 42 840,80 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 11 441,13 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2020 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України Концерн «Військторгсервіс» залишено без задоволення, заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2020 року залишено без змін.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Концерну «Військторгсервіс» на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави

від 31 серпня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 09 лютого 2021 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій ухвалили судове рішення без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верхового Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Перевіряючи наведені заявником доводи, суд касаційної інстанції виходить з того, що у справі № 522/1029/18 предметом спору були вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, визнання права власності на квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права власності, виселення та вселення, а відтак відсутні підстави для відкриття касаційного провадження на підставі положень пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки посилання заявника на неврахування судами правового висновку, викладеного у вказаній вище постанові є безпідставними з огляду на те, що в указаних справах предмет і підстави позову, а також встановлені судами фактичні обставини справи та застосовані норми матеріального праване є подібними.

Також неспроможними є посилання заявника на те, що судами попередніх інстанцій не враховано постанову Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі № 127/28626/18, оскільки указане судове рішення не є постановою Верховного Суду у якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Іншими підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм матеріального права, а саме неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 червня 2019 року у справі

№ 493/1039/16-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18, від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2020 року до закінчення касаційного перегляду справи, мотивоване тим, що виконання оскаржуваного судового рішення може призвести до нанесення збитків державі шляхом арешту рахунків Концерну та як результат, неможливості виконати державне замовлення Міністерства оборони України.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Наведені заявником доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання заочного рішення Київського районного суду м. Полтави

від 31 серпня 2020 року, залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, до закінчення касаційного перегляду справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою Концерну «Військторгсервіс» на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року.

Витребувати з Київського районного суду м. Полтави цивільну справу

№ 552/2889/20.

Клопотання Концерну «Військторгсервіс»про зупинення виконання заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2020 року задовольнити.

Зупинити виконання заочного рішення Київського районного суду м. Полтави

від 31 серпня 2020 року, залишеного без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, до закінчення касаційного перегляду справи.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 березня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак