Дата документу 14.09.2021 Справа № 334/8182/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8182/19
Провадження №22-з/807/200/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Маловічко С.В., Гончар М.С.,
секретарВолчанова І М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання рішення державного реєстратора незаконним, скасування запису про державну реєстрацію прав, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання рішення державного реєстратора незаконним, скасування запису про державну реєстрацію прав.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 15 червня 2021 року засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року у цій справі залишено без змін.

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Данила Руслановича звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В заяві зазначено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року у цій справі залишено без змін, проте суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а саме щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, що були понесені ОСОБА_1 у суді першої інстанції, у суді апеляційної інстанції у зв`язку з переглядом ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2019 року про забезпечення позову у справі та у суді апеляційної інстанції у зв`язку переглядом рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З аналізу вище наведених норм процесуального права слідує, що питання про розподіл судових витрат, зокрема, шляхом ухвалення додаткового рішення, вирішується судом, який ухвалив рішення і у тому випадку, коли судом прийнято судове рішення, яким закінчено провадження у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання рішення державного реєстратора незаконним, скасування запису про державну реєстрацію прав.

Згідно мотивувальної частини рішення у задоволенні витрат на правничу допомогу, які понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Акціонерним товариством «Альфа-Банк» оскаржено вказане рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог і в іншій частині, зокрема щодо відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, не переглядалось.

Позивач своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду не скористалась.

Згідно ст. 360 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відзив на апеляційну скаргу має містити:1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності; 3) обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; 4) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; 5) перелік матеріалів, що додаються.

13 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, учасникам справи надано строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

14 липня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи про час та місце судового засідання.

04 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив позивача у справі ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Д.Р., в якому позивач просив залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо позовних вимог, скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу та стягнути витрати на правничу допомогу, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи відсутність процесуальних підстав для перегляду рішення суду першої інстанції за відзивом наданим на апеляційну скаргу іншого учасника справи, відсутність апеляційного оскарження вказаного рішення в частині відшкодування витрат на правничу допомогу та прийняття постанови за результатами перегляду рішення суду першої інстанції про залишення рішення суду без змін, не має підстав для ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо судових витрат понесених позивачем у справі під час розгляду в суді першої інстанції.

Що стосується відшкодування витрат на правничу допомогу, які були понесені позивачем під час перегляду в суді апеляційної інстанції ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2019 року про забезпечення позову, то слід зазначити, що відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2020 року, питання щодо відшкодування судових витрат не вирішувалося, оскільки представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р. не підтримав раніше заявлене клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу саме апеляційним судом, залишаючи вирішення цього питання на розсуд суду першої інстанції за результатами розгляду справи по суті.

Враховуючи, що судом першої інстанції зазначене питання вирішено не було, в межах розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року, розподіл витрат на правничу допомогу в цій частині не можливий.

Що стосується розподілу витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

04 серпня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив позивача у справі ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Д.Р., в якому позивач зокрема просив стягнути витрати на правничу допомогу, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 13000,00 грн.

До відзиву додано ордер на надання правничої допомоги №1015032, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги №25/11 від 25 листопада 2019р., перелік та вартість послуг за договором від 02 серпня 2021 року (додаток №3 до Договору №25/11 від 25 листопада 2019 року) на загальну суму 13000,00 грн. (з яких 2000,00 грн. вартість консультацій; 6000,00 грн. складання відзиву на апеляційну скаргу; 2000,00 грн. подачі документів до суду; 3000,00 грн. - представництво інтересів в суді), акт №3 надання послуг до Договору №25/11 від 25.11.2019 року про надання правової допомоги від 04 серпня 2021 року на загальну суму 13000,00 грн.

Крім того, матеріали справи містять договір №25/11 про надання професійної правничої допомоги, який укладений між Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» та ОСОБА_1 .

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо необхідності прийняття додаткової постанови у справі з метою вирішення питання щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені заявником у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Враховуючи конкретні обставини справи, беручи до уваги доведені факти надання правничої допомоги позивачу під час апеляційного розгляду в суді, а саме факт надання представником позивача до суду відзиву на апеляційну скаргу, зміст якої в більшості аналогічний позовним вимогам, участь адвоката в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, яке за часом тривала 10 хвилин, наявність обґрунтованого клопотання з боку відповідача АТ «АльфаБанк», щодо недоведеності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, які до речі не під час судового розгляду в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, ні після апеляційного розгляду, не підтверджені належними доказами реальних витрат з боку позивача, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України у справі слід ухвалити додаткову постанову про розподіл судових витрат, якою частково задовольнити заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Данила Руслановича щодо стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання рішення державного реєстратора незаконним, скасування запису про державну реєстрацію прав задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову про розподіл судових витрат у справі.

Стягнути з Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., по 1000,00 грн. з кожного.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 14 вересня 2021 року.

Головуючий С. В. Кухар
судді: С. В. Маловічко
М. С. Гончар