ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» лютого 2021 року

м. Харків

справа № 646/9305/18

провадження № 22ц/818/2015/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Друга (П`ята) Харківська державна нотаріальна контора

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року в складі судді Єжова В.А.

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Друга (П`ята) Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна сестра ОСОБА_4 , яка постійно мешкала у АДРЕСА_1 .

Вказав, що зазначену квартиру його двоюрідна сестра отримала у користування після смерті її батька ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_6 , які, в свою чергу, отримали її після смерті діда ОСОБА_7 та баби ОСОБА_8 . У цій квартирі він та його двоюрідна сестра ОСОБА_4 , його дружина та син мешкали тривалий час.

Зазначив, що про смерть ОСОБА_4 він дізнався лише в червні 2018 року від відповідача, оскільки перебував у Німеччині, де оформив тимчасовий вид на проживання.

Вказав, що звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, однак йому відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду.

Просив визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його сестри, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ним надані належні докази, що підтверджують його родинні зв`язки з померлою ОСОБА_4 та поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що наведені позивачем причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини через перебування за кордоном не є поважними. Крім того, ним не надано належних доказів родинного зв`язку з ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 16 жовтня 1925 року перебували у шлюбі (а. с. 4).

Від шлюбу народилася ОСОБА_6 , яка, за поясненнями позивача, є його матір`ю.

Надана позивачем копія посвідки про народження НОМЕР_1 нечитабельна (а. с. 6). Іншої копії не надано.

ОСОБА_6 з 04 серпня 1946 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 (а. с. 4).

Позивач ОСОБА_1 з 19 червня 1999 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_10 . Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів від 17 лютого 1984 року № 88 змінені умови договору найму вказаної квартири, яким укладено із ОСОБА_10 договір найму квартири АДРЕСА_2 з правом на житлову площу чоловіка - ОСОБА_1 , сина ОСОБА_11 , оскільки свекруха ОСОБА_6 вибула на нове місце проживання (а. с. 7, 10, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а. с. 28).

З відповіді Другої Харківської державної нотаріальної контори від 13 серпня 2019 року вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавались, спадкова справа не заводилась (а. с. 33).

Отже, ОСОБА_1 протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. До нотаріуса щодо цього питання він звернувся лише 11 червня 2018 року.

Державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Печко О.С. 11 червня 2018 року надано ОСОБА_1 роз`яснення щодо неможливості заведення за його заявою спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та доказів родинних зв`язків з померлою. Роз`яснено право на звернення до суду (а. с. 13-14).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , він має право на постійне місце проживання у Німеччині. Відповідний запис вчинений 26 березня 2014 року (а. с. 9).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо спадкоємець не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 761/794/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17 та в інших.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав після смерті двоюрідної сестри лише 11 червня 2018 року, тобто майже через 10 років після її смерті.

В обґрунтування своїх вимог як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 посилався на постійне проживання у Німеччині.

В суді першої інстанції він пояснив, що дізнався про смерть ОСОБА_4 у 2011 році зі слів дільничного інспектора міліції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що він проживав в Німеччині з 1994 року. Чотири роки тому він повернувся на постійне проживання в Україну. До цього часу він разів сім на рік приїздив до України. Однак, ОСОБА_12 він не бачив.

Надаючи свої пояснення як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не навів доказів, які б свідчили про те, що у нього виникли перешкоди для з`ясування обставин, пов`язаних з долею померлої та своєчасного подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 мав можливість декілька разів на рік приїздити до України, його посилання на проживання за кордоном не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що унеможливила чи в інший спосіб перешкодила позивачу вчасно здійснити своє право на подання такої заяви, зокрема, за допомогою засобів поштового зв`язку чи через представника, та не є об`єктивною перешкодою для здійснення такої дії.

Крім того, пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310 передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Доказів того, що він скористатися послугами посольства для подання відповідної заяви, матеріали справи не містять.

Відповідних висновків про те, що проживання позивача за кордоном не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, дійшов Верховний Суд у постановах від 05 вересня 2019 року у справі № 489/3978/17, провадження № 61-10507св19; від 08 квітня 2019 року у справі № 185/5743/16, провадження № 61-32576св18.

Виходячи з викладеного, з урахуванням тривалості пропуску строку на прийняття спадщини, обізнаності позивача про смерть спадкодавця, наведені ОСОБА_1 обставини не є тими причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 дійсно не надав належних доказів свого родинного зв`язку з померлою ОСОБА_4 , які б дозволяли достовірно встановити, що вона є його двоюрідною сестрою, зокрема, їхніх свідоцтв про народження, свідоцтв про народження їхніх батьків, про шлюб тощо.

Крім того, з позовної заяви та матеріалів справи не вбачається, у яких відносинах з померлою ОСОБА_4 перебував ОСОБА_2 , який залучений до участі у справі як відповідач. Не наведено цього і в суді апеляційної інстанції.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ суду слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Наведене свідчить, що територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця спадкоємців.

Вказаний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі № 394/8/19 (провадження № 61-1404св20).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 будь-які особи із заявами про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась.

Доказів того, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 та є належним відповідачем у справі, матеріали справи не містять. Відповідний орган місцевого самоврядування до участі у справі не залучений.

Установивши, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних та істотних труднощів для позивача для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, докази родинного зв`язку позивача з померлою, а також, враховуючи відсутність доказів належності відповідача у справі, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_13 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_13 про те, що ним надано суду достатньо доказів на підтвердження родинного зв`язку з померлою та поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції надав належну правову оцінку доводам позивача.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_13 залишено без задоволення, та він звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 25 лютого 2021 року.