Справа № 234/9639/21
Провадження № 2/234/3534/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.

секретар судового засідання Максимова В.В.,

справа № 234/9639/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.06.2021 року, укладеного між ОСОБА_5 та мною, ОСОБА_1 , посвідченого 30.06.2021 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Баженовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1440, мені на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Одразу після укладання вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири від 30.06.2021 року, продавець вказаної квартири ОСОБА_5 , виїхала із квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з усіма власними речами на постійне місце проживання за іншою адресою, а також передала мені, покупцю ОСОБА_1 дану квартиру, яка на той час була вже повністю пустою, та ключі від вхідних дверей квартири.

У даній квартирі зареєстровані по теперішній час зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловік ОСОБА_5 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_5 .

З грудня 2012 року та по теперішній час ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вищезазначеній квартирі не мешкають, даним житловим приміщенням не користуються, оскільки постійно проживають за іншою адресою, у цій квартирі відсутні будь-які речі, що належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також між мною та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не існує жодних договірних відносин щодо користування даною квартирою.

Крім того, внаслідок наявності реєстрації ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у належний позивачу на праві власності вищевказаній квартирі, він не маю можливості оформити субсидію, оскільки згідно до вимог п. 24 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 р. №807), житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляду справи без його участі, просив позов задовольнити, та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Згідно приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Право члена сім`ї власника квартири користуватися житловим приміщенням нарівні з власником свідчить про похідний характер права користування члена сім`ї від прав власника, отже з припиненням право власності у особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Таким чином, я як власник вищезазначеної квартири, маю право вимагати усунення перешкод у здійсненні мною права користування та розпоряджання своїм майном (вищезазначеною квартирою) на підставі положення статті 391 ЦК України у будь-який час.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2017 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.06.2021 року, укладеного між ОСОБА_5 та мною, ОСОБА_1 , посвідченого 30.06.2021 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Баженовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1440, мені на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.6-8,9)

Як вбачається із довідки № 36872 про склад сім`ї, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані- ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . (а.с. 16)

Як вбачається з довідки виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції ГУЮ у Донецькій області, 07.02.1997 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_8 . (а.с 11)

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_4 є сином ОСОБА_9 . ( а.с.12)

20 квітня 2001 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с. 13)

24 квітня 2001 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 14)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивачки народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с.15)

Згідно довідки про не проживання від 17.06.2021 року, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_3 , з грудня 2021 року і до теперішнього часу. (а.с. 10).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . (а.с. 33)

Оскільки після продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у продавця даної квартири ОСОБА_5 припинилось право власності на це житлове приміщення, тому відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як члени сім`ї попереднього власника даної квартири фактично втратили право користування цим житлом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10, 81, 264, 265,280-283 ЦПК України, а також ст. 391ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й надруковане в єдиному екземплярі.

Суддя