Справа № 462/8801/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Фіс В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за заявою ОСОБА_1 , третя особа: Управління Львівської залізниці, Львівська міська рада про встановлення факту приналежності документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт приналежності свідоцтва про право власності на житло від 05 липня 1993 року виданого, в тому числі на ім`я ОСОБА_1 , їй - ОСОБА_1 . Заява обгрунтована тим, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, квартира була передана на праві власності розпорядженням начальника відділку Львівської залізниці її батькові та членам його сім`ї, в тому числі і заявниці. ОСОБА_1 , маючи намір розпорядитися належною їй часткою квартири, зауважила, що в свідоцтві про право власності на квартиру вона вказана як ОСОБА_1 , тоді як всі її докумети видані на ім`я ОСОБА_1 . За таких обставин вона не може розпорядитися належною їй часткою квартири, а тому змушена звернутися до суду. Просить заяву задоволити.

В судове засідання заявник не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить заяву задовольнити.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд виходить з такого.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 05.07.199,3 Бюро приватизації житла Львівського відділку залізниці посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с. 4/.

Із листа Регіональної філії «Львівська залізниця» від 19.11.2021 вбачається, що ОСОБА_5 зверталася до них із заявою про видачу нового свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , проте регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» повідомила, що вони не мають повноважень з видачі свідоцтв про право власності на житло, чи внесення змін до них. Для вирішення даної проблеми рекомендували звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення /а.с. 6/.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

З копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 2/.

У довідці з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію ОСББ «Широка 72» від 08.11.2021 дані заявниці вказані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 5/.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що факт приналежності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло від 05 липня 1993 року знайшов своє підтвердження. Розбіжності в написанні прізвища останньої, а саме « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_7 » у свідоцтві про право власності на житло від 05 липня 1993 року допущені внаслідок помилки, а встановлення даного факту необхідно заявниці для належної реалізації своїх прав, тому даний факт підлягає встановленню.

На підставі та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 липня 1993 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 25.06.1993 р., № 151.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Управління Львівської залізниці, адреса: м. Львів, вул. Гоголя, 1.

Заінтересована особа: Львівська міська рада, адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Суддя: