н/п 2/490/4860/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

23.12.2021 року матеріали справи передано судді.

Суд, вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження за даною позовною заявою встановиви таке.

Так, хоча позивач і зазначив що звертається з позовною заявою про визнання договору позики недійсним, як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного позову є визнання недійсними розписок (договорів позики) складених позивачем ОСОБА_1 в різний час та які з різним змістом.

При цьому, на думку позивача, підлягають визнанню недійсними:

договір позики укладений у формі розписки від 15 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

договір позики укладений у формі розписки від 29 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

договір позики укладений у формі розписки від 01 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

договір позики укладений у формі розписки від 23 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як убачається з позовної заяви, її мотивувальна частина складається з декількох самостійних підрозділів, у яких наведені обставини складення розписок (укладання договорів позики) в кожному окремому випадку. Так підставами недійсності договорів позики, які укладені у вигляді розписок від 15.09.2019 року та від 23.10.2019 року позивачем на відміну від підстав недійсності договорів позики, які укладені у вигляді розписок від 29.08.2019 року та від 01.10.2019 року, додатково зазначено, що в розписках від 15.09.2019 року та від 23.10.2019 року не зазначено в Доларах якої країни були передані кошти.

У відповідності до приписів частин 1 та 2 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Суд зазначає, що під вимогою розуміється матеріальноправова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому в розумінні частини 1 статті 188 ЦПК України об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самихфактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Суд зазначає, що кожна позика є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору позики, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільноправового прововідношення, що характеризуються самостійними цивільноправовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні розписки (договори), різні предумови їх укладення тощо).

Отже, вимоги про за кожною окремою розпискою (договором) є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказами та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Крім того, суд зазначає, що позивач в позовній заяві (доданих клопотаннях) клопоче про витребування кожної розписки (договору позики), про визнання недійсними яких заявлені вимоги, та про призначення по кожній розписці (договору позики) окремих судово-технічних та почеркознавчих експертиз.

Вказаним спростовується, що позовні вимоги пов`язані підставою виникнення та поданими доказами.

Тобто фактично позовні вимоги по кожній окремій розписці (договору позики) різняться як за за обставинами так і наданими доказами, на підставі яких позивач пред`явив позовні вимоги.

Суд зазначає, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Сумісний розгляд заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у цій справі перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати, крім іншого, оцінку умовам кожної розписки (договору позики), встановити обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення.

Зазначене свідчить про те, що по кожній розписці та по кожному окремому епізоду, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

При цьому, позивачем не наведено жодного обгрунтування об`єднання вимог в одному позові, які були б достатніми для застосування правил об`єднання позовів у розумінні статті 188 ЦПК України.

За таких обставин суд констатує, що позивач при поданні позову порушив правила статті 188 ЦПК України щодо об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку позовні вимоги ґрунтуються на підставі різних розписок (договорів позики) є різними за обсягом зобов`язань та строками виконання, підставами для визнання їх недійсними, що має наслідком дослідження окремо як кожної розписки (договору позики) на предмет їх відповідності вимогам законодавства, так і перевірка процедури їх укладення, що повинно підтверджуватися окремими, не пов`язаними між собою доказами.

У відповідності до приписів пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

За таких обставин, враховуючи, що у позовній заяві порушено правила об`єднання позовних вимог, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, повертається ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, повернення позовної заяви у відповідності до ст.185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.4 ст. 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до безпосередньо Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня складення ухвали.

Суддя О.В. Саламатін