№ 207/1759/20
№ 2/207/520/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Єрмакової Н.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коробова Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного Товариства «ЮЖКОКС» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

21 липня 2020 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилався на те, що він згідно наказу № 292 від 28.12.2018 був прийнятий на посаду дверевий 5 розряду коксового цеху приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС».18.06.2020 наказом № 146 був звільнений з займаної посади на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані у стані наркотичного сп`яніння. Вважає, наказ незаконним, тому звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Згодом надав уточнення до позовної заяви (а.с. 36-38).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.09.2020 цивільну справу прийнято до розгляду, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2021 підготовче судове засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача та позивач в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити. Позивач суду пояснив, що в ніч з 13 на 14 червня 2020, в його робочу зміну до нього підійшли співробітники охорони та запропонували йому пройти до медичного пункту підприємства для перевірки його стану, оскільки вважали, що він перебуває на робочому місці в стані наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду він відмовився оскільки цього ж дня, вживав за призначенням лікаря медичний препарат «Кетанов», та вважав, що це вплине на результат медичного огляду. 10 червня 2020 він знаходився на прийомі у лікаря-стоматолога з приводу лікування зуба. Лікарем була проведена медична обробка зуба та призначена протизапальна та знеболююча терапія, у тому числі у вигляді знеболювального препарату «Кетанов» або «Кетарол» по 10 мг. до 4 разів на добу в залежності від болю. В ніч з 13 на 14 червня 2020 він прийняв лікарський препарат більше чотирьох разів оскільки мав сильну біль.

Представник відповідача у судове засідання з`явився просив відмовити у в задоволенні позовних вимог з підставі викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 43-45), в судовому засіданні пояснив, що 24.06.2020 у працівників охорони виникла підозра, що ОСОБА_2 працює на робочому місці в стані наркотичного сп`яніння, він перебував у стані емоційного збудження, метушливості, підвищеної активності, у зв`язку з чим на підприємстві було складено акт щодо підозри знаходження ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння № 269. Відповідно до протоколу № 59 від 14.06.2020 у присутності свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на наявність наркотичних засобів в організмі. Таким чином ОСОБА_2 було відсторонено від роботи. 16.06.2020 директором з охорони праці у присутності свідків було складено акт щодо повторної відмови проходження медичного огляду у державному медичному закладі. В письмових поясненнях, ОСОБА_2 вказав, що пропозиція щодо проходження медичного огляду на виявлення в його організмі наркотичних речовин принижує його гідність. 18.06.2020 була отримана одноголосна згода на розірвання трудового договору підприємства з ОСОБА_2

23.10.2020 позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 72-73) з якого вбачається, що на його думку надані відповідачем докази не є належними та допустимими. Вважає, що оскільки в протоколі № 59 визначено що зовнішніх ознак сп`яніння у позивача при його доставлені до медичного пункту не виявлено, відтак підстав вважати, що позивач знаходився у стані наркотичного сп`яніння не було, а ознаки збудженості чи підвищеної активності не є причиною того, що особа вживала наркотичні речовини. Крім того на його думку оскільки він був відсторонений від роботи 14.06.2020, то вимога пройти медичний огляд та наркотичний тест 16.06.2020 незаконна.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він працює в ПАТ «ЮЖКОКС» охоронцем в ніч з 13 по 14 червня 2020, він став свідком, що працівник ОСОБА_2 знаходячись на своєму робочу місці, знаходився у стані емоційного збудження, метушливості та підвищеної активності, тому він запідозрив його у стані наркотичного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що в ПАТ «ЮЖКОКС» охоронцем в ніч з 13 по 14 червня 2020 він став свідком того, що працівник ОСОБА_2 знаходячись на своєму робочу місці поводився, емоційно збуджено, знімам та одягав респіратор, метушився, поводився агресивно, на його думку він знаходився в наркотичному сп`янінні.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює медичним працівником на пункті охорони здоров`я в ПАТ «ЮЖКОКС» в ніч з 13 по 14 червня 2020 року до неї привели працівника ОСОБА_2 для проходження тесту на стан сп`яніння. ОСОБА_2 відмовся від проходження, вона йому запропонувала пройти тест в медичному закладі, але він також відмовився.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу № 292 від 24.12.2018 ОСОБА_2 прийнято на посаду дверевий 5 розряду коксового цеху на Приватне акціонерне товариство «ЮЖКОКС» (а.с.46)

Згідно виписки з протоколу № 09 від 18.06.2020 на засіданні профспілкового комітету постановили: дати згоду на розірвання трудового договору згідно п.7 ст. 40 КУпП поява на робочому місці в стані наркотичного чи токсичного сп`яніння ОСОБА_2 (а.с 48)

З службової записки начальника коксового цеху Довгань І.А. від 16.06.2020, вбачається, що 16.06.2020 ОСОБА_2 відмовився від повторного проходження медичного огляду, у зв`язку з чим просить звільнити ОСОБА_2 на підставі п. 7 ст. 40 КУпП (а.с. 50)

Згідно акту про підозру знаходження в стані сп`яніння № 269 від 14.06.2020, 14.06.2020 о 01 годині 30 хвилин був затриманий ОСОБА_2 у зв`язку з підозрою на вживання наркотичних засобів (а.с.51)

Згідно протоколу № 59 від 14.06.2020 про огляд особи в пункті охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту (а.с. 52)

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна сторона має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позивач просить поновити його на посаді дверевий 5 розряду коксового цеху у Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.06.2020 та станом на день винесення рішення.

Згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Особлива сумлінність є необхідною при розгляді трудових спорів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руотоло проти Італії»).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач наказом № 146 від 18.06.2020 був звільнений із займаної посади 18 червня 2020 року з ініціативи підприємства за появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 7 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом, у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Підставою для звільнення працівника за пунктом 7 статті 40 КЗпП України є сам факт появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. При цьому, звільнення на підставі вказаного пункту є дисциплінарним стягненням, а тому таке має накладатись з додержанням встановленої процедури.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення - догана або звільнення (147 КЗпП України).

Згідно з статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення та не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

У статті 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни мають бути витребувані письмові пояснення, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення має враховуватися ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, а також попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У постанові Верховного Суд від 15 березня 2021 року у справі № 404/345/19 (провадження № 61-21857св19) вказано, що «у відповідності до пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 7 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку (пункт 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки.

Звільнення за появу на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння застосовується до працівника незалежно від того, чи притягався він раніше до дисциплінарної відповідальності та чи вживались до нього заходи громадського стягнення. Власник або уповноважений ним орган вправі звільнити працівника за цією підставою і при одноразовому порушенні трудової дисципліни, дотримуючись при цьому порядку і строків накладення дисциплінарних стягнень.

Постановою Верховного Суду від 23 січня 2018 у справі № 640/17224/15-ц роз`яснено, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Спростування факту перебування у стані сп`яніння на робочому місці покладається на позивача.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи позивач не пройшов медичне обстеження на стан наркотичного сп`яніння за ініціативою адміністрації підприємства, а ні за власною ініціативою в будь-якому медичному закладі. Таким чином доводи представника підприємства про перебування позивача ОСОБА_2 на робочому місці у стані наркотичного сп`яніння не спростованні належними й допустимими доказами з боку позивача.

Оцінивши представлені відповідачем докази про перебування ОСОБА_2 в стані наркотиченого сп`яніння, акт про підозру перебування на роботі у нетверезому стані в стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, начальника зміни ОСОБА_6 від 14.06.2020 року № 269, протокол № 59 від 14.06.2020 складений ОСОБА_5 в сукупності з поясненнями свідків, які були допитані в судовому засіданні, суд визнає належними та допустими доказами.

Суд на бере до уваги доказ: листок щоденного обліку роботи лікаря-стоматолога за червень 2020 року, оскільки даний доказ не стосується події, яка сталася в ніч з 13 по 14 червня 2020.

Судові витрати підлягають стягненню з позивача ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 133, 141, 223, 258-265, 272, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного Товариства «Южкокс» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок на користь держави.

Повний текст рішення складений 22.12.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.К. Подобєд