Провадження № 2/522/4197/21
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради, треті особи: Одеська товарна біржа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганна Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, та визнання права власності в порядку спадкування, -
16.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради, треті особи: Одеська товарна біржа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним, та визнання права власності в порядку спадкування.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16.06.1994 року її бабуся ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 , який діяв в інтересах продавця ОСОБА_2 на підставі довіреності № 3-4990 від 23 листопада 1993 року посвідченої нотаріусом Першої Одеської Держнотконтори договір купівлі продажу частини квартири АДРЕСА_1 .
Зазначений договір був укладений в Одеській товарній біржі та посвідчений підписами продавця та покупцем, а також директором Одеської товарної біржі.
17.06.1994 року вищевказаний договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» під номером 237 в реєстрової книзі № 88 пр. на сторінці № 100.
Згідно з п. 6 вищевказаного договору частина квартири була продана за 11 000 0000,00 (одинадцять мільйонів) карбованців, які одержані продавцем до підписання договору, і належить новому власнику.
В той же день, а саме 16.06.1994 року її бабуся ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 , який діяв в інтересах продавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 на підставі довіреностей № 3-4990 від 23 листопада 1993 року та № 1-158 від 19 січня 1994 року посвідчених нотаріусом Першої Одеської Держнотконтори договір купівлі продажу частини квартири АДРЕСА_2 .
Цей договір був також укладений в Одеській товарній біржі та посвідчений підписами продавця та покупцем, а також директором Одеської товарної біржі.
17.06.1994 року вищевказаний договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» під номером 237 в реєстрової книзі № 44 пр. на сторінці № 119.
Згідно з п. 6 вищевказаного договору частина квартири була продана за 12 000 0000,00 (дванадцять мільйонів) карбованців, які одержані продавцем до підписання договору, і належить новому власнику.
На підставі укладання вищевказаних договорів моя бабуся ОСОБА_5 стала власником двокімнатної квартири загальною площею 83,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Після смерті бабусі всі документи на квартиру залишились у її старшої сестри (відповідача по справі) ОСОБА_4 . Приблизно через п`ять місяців після смерті бабусі позивачу стало відомо, що її сестра ОСОБА_4 21.01.2019 року звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни, про що їй не повідомила. Після цього приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганною Анатоліївною була заведена спадкова справа № 01/2019 до майна ОСОБА_5 .
Як відомо позивачу її сестра при відкритті спадкової справи не повідомила нотаріусу про те, що є ще спадкоємиця тобто вона.
В березні 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни с заявою про прийняття спадщини.
Однак замість свідоцтва про право на спадщину отримала лист відмову № 107/01-16 від 15.06.2020 року. Згідно цього листа нотаріус повідомляє, що у зв`язку з тим, що позивачем не надано оригіналів документів, що підтверджують право власності на ім`я спадкодавця, що унеможливлює встановити приналежність майна померлій.
Також приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. позивачу було надано лист роз`яснення № 130/02-14 від 13.06.2019 року. В даному листі нотаріус роз`яснив їй, що надані її сестрою договори купівлі продажу № 3292 і 3293 від 16.06.1994 року не відповідають правовим нормам діючого законодавства (при реєстрації цього договору було порушено ст. 244 ЦК України, ст. 1,8,15,16 Закону України «Про товарну біржу») і, що їй потрібно звернутись до районного суду для визнання вищезазначених договорів дійсними.
Отже відповідно змісту листів приватного нотаріуса Чередниченко Г.А. ОСОБА_1 (позивач по справі) не може отримати свідоцтво про право на спадщину тому, що по перше в неї не має оригіналів документів, що підтверджують право власності на ім`я спадкодавця, а її сестра ОСОБА_4 (відповідач по справі) не може отримати свідоцтво про право на спадщину тому, що договори купівлі продажу № 3292 і 3293 від 16.06.1994 року не відповідають правовим нормам діючого законодавства (при реєстрації цього договору було порушено ст. 244 ЦК України, ст. 1,8,15,16 Закону України «Про товарну біржу»).
Оригінали документів на квартиру знаходяться у її сестри ОСОБА_4 (відповідача по справі) їй і нотаріусу вона їх не надає, більш того при відкритті спадкової справи її сестрою не було повідомлено нотаріуса про те, що є ще один спадкоємець тобто ОСОБА_1 чим не визнала право позивача на спадкування.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподіллено судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіну Р.Д.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіним Р.Д. від 27.07.2020 року було прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради, треті особи: Одеська товарна біржа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним, та визнання права власності в порядку спадкування до розгляду в загальному порядку та відкрито провадження по цивільній справі.
У судове засідання 25.02.2021 року позивач не з`явилась, однак 25.02.2021 року її представник адвокат Портна У.О. надала до канцелярії суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Відповідач представник Одеської міської Ради до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином.
Представник третьої особи Одеської товарної біржі про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у судове засідання 25.02.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмові пояснення на позовну заяву не надав.
Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, у судове засідання 25.02.2021 року не з`явилась.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
У судовому засіданні встановлено, що 16.06.1994 року покійна ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 , який діяв в інтересах продавця ОСОБА_2 на підставі довіреності № 3-4990 від 23 листопада 1993 року посвідченої нотаріусом Першої Одеської Держнотконтори договір купівлі продажу частини квартири АДРЕСА_1 .
Зазначений договір був укладений в Одеській товарній біржі та посвідчений підписами продавця та покупцем, а також директором Одеської товарної біржі.
17.06.1994 року вищевказаний договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» під номером 237 в реєстрової книзі № 88 пр. на сторінці № 100.
Згідно з п. 6 вищевказаного договору частина квартири була продана за 11 000 0000,00 (одинадцять мільйонів) карбованців, які одержані продавцем до підписання договору, і належить новому власнику.
В той же день, а саме 16.06.1994 року покійна ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 , який діяв в інтересах продавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 на підставі довіреностей № 3-4990 від 23 листопада 1993 року та № 1-158 від 19 січня 1994 року посвідчених нотаріусом Першої Одеської Держнотконтори договір купівлі продажу частини квартири АДРЕСА_2 .
Цей договір був також укладений в Одеській товарній біржі та посвідчений підписами продавця та покупцем, а також директором Одеської товарної біржі.
17.06.1994 року вищевказаний договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» під номером 237 в реєстрової книзі № 44 пр. на сторінці № 119.
Згідно з п. 6 вищевказаного договору частина квартири була продана за 12 000 0000,00 (дванадцять мільйонів) карбованців, які одержані продавцем до підписання договору, і належить новому власнику.
На підставі укладання вищевказаних договорів громадянка ОСОБА_5 стала власником двокімнатної квартири загальною площею 83,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
На момент укладання договорів купівлі продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу»
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (що діяв і на момент укладення договору купівлі-продажу від 28.10.1997 р.), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі.
Відповідно до ч.3. ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Відповідно до ст. 650 ЦК України встановлено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Згідно п. 2 постанови Пленума Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Судом встановлено, що всі зобов`язання за договорами № 3292 і 3293 від 16.06.1994 року купівлі продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі покупцю була передана у власніть квартира загальною площею 83,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами.
Крім того адвокатом Портною У.О. було надано суду відповідь на її адвокатський запит з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентарізаціїї» Одеської міської Ради. Відповідно до цієї відповіді КП «Бюро технічної інвентарізаціїї» Одеської міської Ради повідомляє, що згідно із записом в реєстраційній книзі 88пр стор. 100 р. № 237 та станом на 31.12.2012 року, право власності в комунальному підприємстві на 8/25 частин квартири АДРЕСА_4 зареєстровано на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною Біржею 16.06.1994 року № 3292. Дата реєстрації 17.06.1994 року. Також КП «Бюро технічної інвентарізаціїї» Одеської міської Ради повідомило, що згідно із записом в реєстраційній книзі 44пр. стор. 119 р. № 237 та станом на 31.12.2012 року, право власності в комунальному підприємстві на 17/25 частин квартири АДРЕСА_4 зареєстровано на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною Біржею 16.06.1994 року № 3293. Дата реєстрації 17.06.1994 року.
Після смерті бабусі всі документи на квартиру залишились у відповідача по справі ОСОБА_4 . Приблизно через п`ять місяців після смерті бабусі позивачу стало відомо, що її сестра ОСОБА_4 21.01.2019 року звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни, про що їй не повідомила. Після цього приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганною Анатоліївною була заведена спадкова справа № 01/2019 до майна ОСОБА_8 .
Відповідач ОСОБА_4 при відкритті спадкової справи не повідомила нотаріусу про те, що є ще спадкоємиця позивач ОСОБА_1 .
В березні 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни с заявою про прийняття спадщини.
Однак замість свідоцтва про право на спадщину отримала лист відмову № 107/01-16 від 15.06.2020 року. Згідно цього листа нотаріус повідомляє, що у зв`язку з тим, що позивачем не надано оригіналів документів, що підтверджують право власності на ім`я спадкодавця, що унеможливлює встановити приналежність майна померлій.
Оригінали документів на квартиру знаходяться відповідача ОСОБА_4 , які вона ні позивачу ні нотаріусу ні суду вона їх не надала.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Хочу зазначити, що у встановлений законом строк я ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Одеської міської ради, треті особи: Одеська товарна біржа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганна Ана про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним, та визнання права власності в порядку спадкування, є обгрунтованим та підлягає задоволеню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст.2,4,13,76-81,95,258-259,263 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради, треті особи: Одеська товарна біржа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганна Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, та визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.
Визнати договір купвлі-продажу 8/25 частин квартири за адресою: АДРЕСА_5 , укладений на Одеській товарній біржі 16.06.1994 року між покупцем ОСОБА_5 та продавцем ОСОБА_6 , який діяв в інтересах продавця ОСОБА_2 на підставі довіреності № 3-4990 від 23.11.1993 року посвідченої нотаріусом Першої Одеської Держнотконтори дійсним.
Визнати договір купівлі-продажу 17/25 частин квартири за адресою: АДРЕСА_6 , укладений на Одеській товарній біржі 16.06.1994 року між покупцем ОСОБА_5 та продавцем ОСОБА_6 , який діяв в інтересах продавців ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 на підставі довіреності № 3-4990 від 23.11.1993 року № 1-158 від 19.01.1994 року посвідчених нотаріусом Першої Одеської Держнотконтори дійсним.
Визнати право власності за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на Ѕ частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення виготовлений 03.03.2021 року.
Суддя Абухін Р.Д.