Справа № 219/6595/20
Провадження № 2/219/281/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

01 березня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Кривошапко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за договором про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року у розмірі 15654,66 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно з договором про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 , позичальнику було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 4000 грн., з терміном користування до 31 січня 2019 року, з оплатою процентів у розмірі 40% річних. Кредитним договором передбачено надання позивачем відповідачу кредит на певних умовах, а відповідач зобов`язаний виконувати всі умови кредитного договору, у тому числі здійснювати погашення кредиту відповідно до умов договору (п. 2.4 кредитного договору) та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом (п. 2.10 кредитного договору).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого станом на 16 квітня 2020 року має заборгованість 15654,66 грн., яка складається з наступного: 3800,00 грн. заборгованість за основним боргом, 6334,00 грн. заборгованість за процентами, 1708,33 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 1144,99 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом, 714,64 три проценти річних, 1952,70 грн. інфляційне збільшення суми боргу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України. Причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» укладено договір про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року, згідно з яким позичальнику було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 4000 грн., з терміном користування до 31 січня 2019 року, з оплатою процентів у розмірі 40% річних (а.с. 10-13).

Кредитним договором передбачено надання позивачем відповідачу кредит на певних умовах, а відповідач зобов`язаний виконувати всі умови кредитного договору, у тому числі здійснювати погашення кредиту відповідно до умов договору (п. 2.4 кредитного договору) та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом (п. 2.10 кредитного договору).

На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак, останній не виконав взятих на себе зобов`язань, не сплатив у встановлений строк суму основного боргу, а тому станом на 16 квітня 2020 року має заборгованість 15654,66 грн., яка складається з наступного: 3800,00 грн. заборгованість за основним боргом, 6334,00 грн. заборгованість за процентами, 1708,33 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 1144,99 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом, 714,64 три проценти річних, 1952,70 грн. інфляційне збільшення суми боргу (а.с. 4-6).

Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у зв`язку з порушенням умов договору про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року, відповідач повинен повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів, тобто суму заборгованості за основним боргом у розмірі 3800,00 грн. Тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами суд зазначає наступне.

Як видно з матеріалів справи, сторони погодили строк кредитування до 31 січня 2019 року, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.

Повернення кредиту та сплату процентів відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві кожного місяця щомісячні платежі упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто 31 січня 2019 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 січня 2019 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 01 лютого 2019 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих з 01 лютого 2019 року по 16 квітня 2020 року, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Оскільки зі спливом строку кредитування (31 січня 2019 року) припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 01 лютого 2019 року позивач не міг такі проценти нараховувати.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за процентами, які нараховані відповідачу до 31 січня 2019 року, оскільки вони були розраховані у межах строку кредитування за період з 11 лютого 2016 року по 31 січня 2019 року у розмірі 4498,71 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року, станом на 16 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1952,70 грн., а також три проценти річних від простроченої суми 714,64 грн.

Крім того, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним кредитним договором пені: 1708,33 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 1144,99 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом, оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі Закон № 1669 -VII).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч. 1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч. 2).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 11 Закону України «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Закону України «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція»

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у м. Бахмут Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати пені: 1708,33 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 1144,99 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом, за договором про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахування вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року у розмірі 10966,05 грн., яка складається з наступного: 3800,00 грн. заборгованість за основним боргом, 4498,71 грн. заборгованість за процентами, 714,64 три проценти річних, 1952,70 грн. інфляційне збільшення суми боргу. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені: 1708,33 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 1144,99 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1472,45 грн. (10966,05 х 2102 / 15654,66 = 1472,45).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентифікаційний код 00032112) в особі філії АТ «Укрексімбанк» (місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ідентифікаційний код 19362160) суму заборгованості за договором про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № ГМ/2016-02 від 28 січня 2016 року у розмірі 10966 (десять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 05 коп., яка складається з наступного: 3800,00 грн. заборгованість за основним боргом, 4498,71 грн. заборгованість за процентами, 714,64 три проценти річних, 1952,70 грн. інфляційне збільшення суми боргу, а також судовий збір у розмірі 1472 (одна тисяча чотириста сімдесят дві) грн. 45 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Артемівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик