Справа № 676/1929/21
Номер провадження 2/676/1381/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Мужілівської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся 31.03.2021 р. з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 06.12.2020 р. між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким відповідач отримав від нього грошові кошти у сумі 7 000 євро, що в перерахунку за офіційним курсу НБУ станом на момент надання позики становить 240800 грн. 00 коп. (7000 евро (сума позики) х 34,40 (за 1 евро)= 240800 гри. 00 коп.). і зобов`язався повернути їх 8 грудня 2020 року, адже вказував, то гроші потрібно терміново на лікарські засоби для батька. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною відповідачем. У січні 2021 р. відповідач повернув кошти у сумі 5000 грн. Таким чином, несплачена сума за договором позики становить: 240800,00 грн. - 5 000,00 грн. = 235800,00 грн. Незважаючи па досягнуту домовленість відповідач по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання так і не виконав, що в подальшому спричинило порушення прав та виникнення збитків для нього, адже дані кошти були для запуску робочого процесу на його підприємстві. Позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням як найшвидше повернути борг, надсилав листи про повернення коштів які відповідач отримав. Позивач просив суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь основну суму боргу з урахуванням інфляційних втрату розмірі 241 247,00 грн., три проценти річних з простроченої суми у розмірі 1 768,00 грн., судові витрати по справі. Під час розгляду справи в суді позивач уточнював свої позовні вимоги, остаточно в заяві про уточнення позовних вимог від 05.08.2021 р.(а.с.54-55) позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь основну суму боргу у розмірі 6854 Євро, три проценти річних з простроченої суми в розмірі 138 Євро(за період з 09.12.2020 р. по 05.08.2021 р.), понесені судові витрати по справі. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити. Суду позивач та його представник пояснили, що 5000,00 грн. боргу відповідачем було добровільно повернуто в січні 2021 р. по місцю його роботи, з врахуванням проведеного розрахунку 34,10 грн. за один євро згідно курсу НБУ це було 29.01.2021 р.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник відповідача пояснив, що в його довірителя виник сумнів щодо розписки наданої суду позивачем в обґрунтування позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.12.2020 р. між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти в розмірі 7000 Євро строком до 08.12.2020 р., на підтвердження чого ним було складено розписку від 06.12.2020 року, оригінал якої приєднано до матеріалів справи(а.с.46). Проте, у встановлений строк, відповідач не повернув позивачу суму позики, чим порушив взяті на себе зобов`язання. 29.01.2021 р. відповідачем добровільно було повернуто позивачу в рахунок погашення заборгованості по договору позики 5000,00 грн. Лист-вимога вимога позивача про повернення боргу від 09.02.2021 р.(а.с.12-13) отримана відповідачем 11.02.2021 р. та залишена ним без реагування.

Суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо сумнівів його довірителя в наданій суду розписці оскільки враховуючи значний строк розгляду справи в суді відповідачем відзив на позов суду не було подано, клопотань про призначення по справі судової-почеркознавчої експертизи не заявлялось. Крім цього суд враховує, що допитані в якості свідків гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 в суді підтвердили, що кошти в розмірі 7000,00 грн. було передано позивачем відповідачу 06.12.2020 р. при них, про що вони підписалися в розписці, в цій розписці, яка приєднана до матеріалів справи, дійсно є їх підписи.

Розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 6854 Євро(7000,00 Євро (5000,00 грн. : 34,10(курс НБУ станом на 29.01.2021 р.) = 7000,00 Євро 146 Євро = 6854 Євро). Розмір заборгованості відповідачем та його представником не оспорено.

Ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет N 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача стягнути з відповідача 6854 Євро заборгованості за договором позики від 06.12.2020 р. підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 7000,00 Євро, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 09.12.2020 р. по 05.08.2021 р., з врахуванням часткового погашення боржником заборгованості та змісту уточнених позовних вимог, що становить 141,46 Євро:

7000,00 Євро х 52 дні (з 09.12.2020 р. по 29.01.2021 р.) х 3% : 100 : 365 днів = 29,92 Євро;

6854 Євро х 198 дні(з 30.01.2021 р. по 05.08.2021 р.) х 3% : 100 : 365 днів = 111,54 Євро;

29,92 Євро + 111,54 Євро = 141,46 Євро.

При цьому суд враховує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі N 373/2054/16-ц.

Враховуючи, що позивачем заявлено уточнені позовні вимоги про стягнення з відповідача три проценти річних в розмірі 138 Євро, а тому з врахуванням ст. 13 ЦПК України, саме в цьому розмірі вимоги позивача підлягають до задоволення.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 16, 192, 193, 524, 625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 81, 141, 263-265, 268 України,

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість по договору позики від 06.12.2020 р. в розмірі 6854 Євро, три проценти річних з простроченої суми в розмірі 138 Євро, 2430,20 грн. судового збору.

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.09.2021 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В