ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8926/21 Справа № 209/1972/20 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Пищиди М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк

на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 19 січня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву без номеру. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4 500 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 березня 2020 року має заборгованість у загальному розмірі 197 833, 27 грн, яка складається з наступного: 4 497, 85 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 190 638, 47 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками, 2 696, 95 грн - заборгованість по пені. Вказувало, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому просило стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 19 січня 2010 року у сумі - 136 813, 21 грн, з яких: 4 497,85 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 132 315, 36 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 19 січня 2010 року по 01 вересня 2019 року, а також витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено (а.с.82-84).

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що підписання заяви без номеру від 19 січня 2010 року, активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору та про згоду позичальника із усіма умовами цього договору; із розрахунку заборгованості та виписки за договором без номеру вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, частково погашала заборгованість за договором; зазначали, що ними надано достатньо доказів для задоволення заявлених позовних вимог (а.с.89-94).

Відповідач своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 136 813, 21 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2010 року ОСОБА_1

звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву № б/н від 19 січня 2010 року, а також надала банку свої анкетні дані (а.с.71-72, 49-50).

Позивач зазначає, що відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, при цьому безпосереднє підписання самих Умов та Правил не вимагається.

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому змінювався, що підтверджується довідкою (а.с.19, 67).

Згідно виписки по особовому рахунку, відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами (а.с. 13-24).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку (а.с.52-66).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 31 березня 2020 року банком рахується заборгованість у загальному розмірі 197 833, 27 грн, яка складається з наступного: 4 497, 85 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 190 638, 47 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками, 2 696, 95 грн - заборгованість по пені (а.с.6-11).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Банком не надано жодних доказів отримання відповідачем кредиту, виникнення та нарахування заборгованості. Вказано, що анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 000 грн, розмір якої погоджено сторонами в анкеті-заяві від 19 січня 2010 року (а.с.21) та не спростовано відповідачем, задовольнивши позовні вимоги банку у цій частині частково.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно вважав, що інші вимоги позовної заяви задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, підписана відповідачем не містить встановлення розміру відсотків та пені.

За таких обставин, вимоги позовної заяви про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пені є безпідставними, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді їх розмір.

З матеріалів справи також вбачається, що додані до позовної заяви банком Умови та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна не містять підпису позичальника на вказаних умовах та Витягу, як не містять і зазначення дати їх підписання.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційної скарги на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, оскільки надані банком Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, оскільки в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та Тарифами банку позичальник була ознайомлена, підписуючи анкету-заяву від 19 січня 2010 року, вказана позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми непогашеного тіла кредиту з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення даної вимоги.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам судові витрати в розмірі 38,36 грн. (15,34 грн за звернення з позовною заявою та 23,02 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми непогашеного тіла кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення суми непогашеного тіла кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 січня 2010 року за тілом кредиту у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

В іншій частині заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () судові витрати в розмірі 38,36 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.М. Пищида