ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №509/1569/21

Апеляційне провадження № 22-ц/813/11063/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 вересня 2021 року про відмову у поновленні строку для пред`явлення до виконання судового наказу, постановлену під головуванням судді Козирського Є.С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та відзиву на заяву

29.07.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі-Товариство) звернулось із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання судового наказу у справі №2н-153-2009 року, яким з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у солідарному порядку стягнуто за кредитним договором №014/15-36/08-129 та за договором поруки №014/15-36/08-129/1 заборгованість у сумі 372 670,30 гривень, а також судовий збір в розмірі 850 гривень та витрати на ІТЗ.

Заяву обґрунтовано тим, що в квітні 2021 року Товариство звернулось із заявою про заміну стягувача ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (далі-Банк 2, який був правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», далі-Банк) на його правонаступника Товариство за виконавчим документом №2Н-153-2009 р. від 06.08.2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 заборгованості в сумі 372 670,30 гривень. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.04.2021 року замінено стягувача Банк 2 на його правонаступника Товариство. На момент подачі заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ухвала суду від 26.04.2021 року не надійшла до Товариства.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на запровадження в Україні карантинних заходів через поширення коронавірусної інфекції COVID-19 Товариство просило поновити йому строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник Товариства не приймав участі у судовому засіданні 10.09.2021 року, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Боржник ОСОБА_1 з 17.08.2021 року обізнаний про наявність заяви Товариства в суді першої інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення боржнику поштового відправлення суду через те, що адресат відсутній за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на заяву Товариства.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.09.2021 року Товариству відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення судового наказу №2Н-153-2009 року до виконання.

Відмовляючи у поновленні строку для пред`явлення до виконання судового наказу №2Н-153-2009 року суд першої інстанції виходив з того, що: на протязі майже чотирьох років Товариством не вжито жодних заходів щодо контролювання процесу примусового виконання судового рішення; не є поважними вказані Товариством, який є юридичною особою, причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у строк, заявником не надано, як не зазначено, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі Товариства.

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

З інформації в автоматизованій системі виконавчих проваджень вбачається те, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №012/11-36/519 від 26.10.2007 (право вимоги за яким переуступлено 20.12.2017 року за Договором відступлення права вимоги №114/52-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами №014/15-36/08-129 від 14.04.2008 року та №012/11- 56 519 від 26.10.2007 року, укладених між Банком 2 і ОСОБА_1 перейшло до Товариства), перебувало на виконанні у Овідіопольському районному відділі ДВС Південного МУМЮ (м. Одеса, далі-ВДВС). З постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (Банку) від 29.05.2017 року у виконавчому провадженні №51593685 щодо примусового виконання судового наказу №2н-153-2009 від 06.08.2009 р. вбачається, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 29.05.2020 р.

Судом першої інстанції не взято до уваги наступний загальновідомий факт, що згідно: постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року; постанови № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211» від 02.04.2020 року; постанови № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 04.05.2020 року, - урядом на усій території України було установлено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року карантин з метою протидії поширенню коронавірусної інфекції COVID-19. Відповідно до Постанови КМУ від 13.10.2020 року №956 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 641, зазначено що карантинні обмеження продовжено до 31.12.2020 року.

У зв`язку з карантинними обмеженнями на території України, відповідно до вищезазначених постанов КМУ, перешкоди в роботі Товариства унеможливлювали звернення до суду із заявою про заміну сторони, а також повторне пред`явлення до виконання у строк до 29.05.2020 р. судового наказу №2н-153-2009 від 06.08.2009 р. Ці обставини є об`єктивними та такими що не залежали від Товариства. Так, відповідно до п. 3. Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суд також не взяв до уваги той факт, що судовий наказ №2н- 153-2009 року про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконано і це підтверджується відповіддю ВДВС від 28.07.2021 р. вих. №17353/10.04-08.

У постанові від 23.10.2019 року по справі № 166/1472/18 Верховний Суд зазначив, що метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісне стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувана. Питання про поважність пропуску строку є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заяви* (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належиш допустимими засобами доказування. Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 року по справі № 643/21446/13-ц зазначив, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може поновлено...

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ), право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. ЄСПЛ наголосив, що п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, виконувалося на шкоду одній зі сторін (п. 43 рішення від 20.07.2004 у справі «Ніч проти України»).

Посилаючись на зазначені обставини, Товариство просить скасувати ухвалу суду від 10.09.2021 року та постановити ухвалу, якою заяву Товариства задовольнити і видати дублікати виконавчих листів по справі №509/1569/21з поновленням строку для пред`явлення до виконання виконавчих документів.

Боржник ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, заперечення або пояснення на апеляційну скаргу Товариства.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи Товариству у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд першої інстанції виходив з того, що Товариство на протязі чотирьох років не вживало жодних заходів щодо контролю примусового виконання судового рішення й не навело поважних причин пропуску процесуального строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 06.08.2009 року Овідіопольський районний суд Одеської області видав наказ про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банка заборгованості за кредитним договором і договором поруки від 14.04.2008 року у розмірі 372 670,30 гривень. 20.12.2017 року між Банком і Банком 2 був укладений Договір відступлення прав вимоги №114/52, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/15-36/08-129 від 14.04.2008 року перейшло до Банка 2, а 20.12.2017 року між Банком 2 і Товариством укладений Договір відступлення права вимоги №114/52-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/15-36/08-129 від 14.04.2008 року від Банка 2 перейшло до Товариства (а.с.5-13,20,25,117-123,133-137).

З 2016 по 2017 роки судовий наказ від 06.08.2009 року перебував на примусовому виконанні у ВДВС (а.с.115,116).

Постановою державного виконавця ВДВС від 29.05.2017 року виконавчий документ судовий наказ №2Н-153-2009 року від 06.08.2009 року повернуто стягувачу Банку з підстав п.7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, через відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с.5,5 зворот,76,76 зворот,77).

07.04.2021 року Товариство звернулось із заявою про заміну стягувача і ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.04.2021 року замінено стягувача Банк 2 на його правонаступника Товариство (а.с.1-4,62-64).

29.07.2021 року Товариство звернулось із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання судового наказу №2н-153-2009 року (а.с.74).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст. ст. 120 ч.1, 126 ч.1, 127 ч.1 ЦПК України).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу (ст. 433 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2009 року Овідіопольський районний суд

Одеської області видав наказ про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банка заборгованості за кредитним договором і договором поруки від 14.04.2008 року у розмірі 372 670,30 гривень. 20.12.2017 року між Банком і Банком 2 був укладений Договір відступлення прав вимоги №114/52, а 20.12.2017 року між Банком 2 і Товариство укладений Договір відступлення права вимоги №114/52-ДГ, відповідно до яких право грошової вимоги за кредитним договором №014/15-36/08-129 від 14.04.2008 року з 20.12.2017 року перейшло до Товариства. З 2016 по 2017 роки судовий наказ від 06.08.2009 року перебував на примусовому виконанні у ВДВС і постановою державного виконавця ВДВС від 29.05.2017 року виконавчий документ судовий наказ №2Н-153-2009 року від 06.08.2009 року повернуто стягувачу (Банку) з підстав п.7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

07.04.2021 року Товариство звернулось в суд із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, а 29.07.2021 року із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання судового наказу №2н-153-2009 року. Виконавчий документ судовий наказ №2н-153-2009 року з відмітками ВДВС Товариство надало в суд разом із заявами про заміну стягувача і про поновлення процесуального строку (а.с.1-4,74,76).

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (ст. 37 ч.1 п.7 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції станом на час повернення виконавчого документа - 29.05.2017 року).

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 12 ч.1,5,6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зважаючи на те, що виконавчий документ ВДВС повернув стягувачу на підставі постанови від 29.05.2017 року, строк пред`явлення виконавчого документа (судового наказу №2н-153-2009 року), відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», спливав 29.05.2020 року.

20.12.2017 року Товариство набуло право грошової вимоги за кредитним договором №014/15-36/08-129 від 14.04.2008 року між Банком та ОСОБА_1 .

Товариство, у строки встановлені законом (з грудня 2017 року і по травень 2020 року), не зверталось з приводу примусового виконання судового наказу №2н-153-2009 року, а із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання звернулось в суд лише 29.07.2021 року, тобто через 1 рік 2 місяці після спливу 3/х років для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

У заяві про поновлення строку для пред`явлення судового наказу №2н-153-2009 року до виконання від 29.07.2021 року Товариство зазначає, що поважними причинами є те, що 26.04.2021 року суд постановив ухвалу про заміну стягувача у виконавчому провадженні, яку Товариство не отримало, крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, а також наступних постанов КМУ, в Україні був запроваджений карантин через поширення коронавірусної інфекції COVID-19, що, на думку Товариства, є поважним причинами пропуску строку (а.с.74,74 зворот).

Аналогічні доводи містяться і в апеляційній скарзі Товариства.

Метою поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача. Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання (постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №2а-12192/09/0470).

Заміна сторони у виконавчому провадженні або на стадії примусового виконання судового рішення або запровадження у державі карантинних заходів (карантинними заходами на зупинялась робота Товариства чи державних органів, зокрема ВДВС або приватних виконавців) не є тими поважними причинами, які перешкоджали Товариству у строки, встановлені законом, а також у встановленому законом порядку, пред`явити виконавчий документ з метою примусового виконання судового рішення.

Інших доводів, крім вирішення судом заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та запровадження в України карантинних заходів, а також доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку ні заява, ні апеляційна скарга Товариства не містять.

Безпідставне поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання порушує гарантоване чинним законодавством України, а також практикою ЄСПЛ право на справедливий суд

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову Товариству у поновленні процесуального строку з підстав недоведеності поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви банку про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виходив з того, що заявником не наведено причин, які є поважними, та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів. Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд (постанова Верховного суду від 23.10.2019 року по справі №166/1472/18).

Доводи представника Товариства у скарзі, що поважною причиною пропуску строку є запровадження в Україні карантинних заходів, до уваги не приймаються.

Законодавство щодо запровадження заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) не передбачало заборони проведення діяльності, якою займається Товариство (а.с.139), ВДВС або приватні виконавці. Доручення виконання роботи вдома, зміна режиму роботи були правом, а не обов`язком роботодавців/ власників підприємств, установ, організацій.

Так, пп.1, 2 п. 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) було передбачено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19): роботодавець може доручити працівникові, у тому числі державному службовцю, службовцю органу місцевого самоврядування, виконувати протягом певного періоду роботу, визначену трудовим договором, вдома, а також надавати працівнику, у тому числі державному службовцю, службовцю органу місцевого самоврядування, за його згодою відпустку; власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб. Відповідно до пп. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в редакції від 17.03.2020 р. було установлено з 12 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин. Заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність поважних причин пропуску процесуального строку й відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 120, 126, 127, 443 ЦПК України, ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін, тому Товариство не має права на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 вересня 2021 року про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: