Провадження № 2/369/5776/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Янченка А.В.,за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, просив суд:

Встановити факт родинних відносин матері та сина, а саме між фізичними особами: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області (про що зроблено відповідний актовий запис №19 про смерть), свідоцтво про смерть на бланку серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 24 квітня 2007 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення процедури приватизації на земельну ділянку площею 0,12 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та право здійснення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі речових прав після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся у встановлені строки до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмолено, оскільки, в відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначену земельну ділянку та у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини між ним та померлою ОСОБА_2 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.10.2021 було відкрито загальне позовне провадження у даній справі та витребувано від державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Філатової І.І. належним чином засвідчену копі спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 25.11.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач до судового засідання також не зв`явився, надав заяву про розглсдя справи у його відсутність, відповідно до якої просив ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавста.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , 31 травня 1957 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 , 1932 р.н. та ОСОБА_4 , 1931 р.н., після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , батьками якого э ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Згідно словника української мови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «Власні імена людей» подано два варіанти імені « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 », а імена ОСОБА_10 та ОСОБА_11 хоч і різні за походженням іменна, однак в розмовній мові зустрічаються варіанти коли імена переплітаються та змінюють одне одним.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право на вищевказану земельну ділянку у померлої виникло на підставі рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 14 сесії 4-го скликання від 11 червня 2004 року, Гатненська сільська рада вирішила надати ОСОБА_6 , дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , площею 0,12 га; доручила землевпорядній організації розробити проект відводу земель у власність та подати його на розгляд обласному управлінню земельних ресурсів у строк, передбачений договором для здійснення державної землевпорядної експертизи.

У визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України термін, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Філатової І.І. для прийняття спадщини.

Однак постановою від 03 лютого 2021 року №139/02-14/02-31 державним нотаріусом було відмолено ОСОБА_1 , з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначену земельну ділянку та у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини і рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в судовому порядку.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Тобто, в результаті аналізу правових норм та судової практики, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступних висновків.

Таким чином, вимога позивача про встановлення факту родинних відносин матері та сина, а саме між фізичними особами: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області (про що зроблено відповідний актовий запис №19 про смерть), свідоцтво про смерть на бланку серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 24 квітня 2007 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає задоволенню, оскільки підтверджена належними доказами та необхідна позивачу для оформлення своїх спадкових прав.

Щодо вимоги позивача про визнання права на завершення процедури приватизації на земельну ділянку, то вона також підлягає задоволенню, оскільки після смерті спадкодавця позивач набуває право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали померлому, включно із правом на продовження приватизації земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин матері та сина, а саме між фізичними особами: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області (про що зроблено відповідний актовий запис №19 про смерть), свідоцтво про смерть на бланку серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 24 квітня 2007 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення процедури приватизації на земельну ділянку площею 0,12 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та право здійснення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі речових прав після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Гатненська сільська рад Фастівського району Київської області; , Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Київська, 138, 08160.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 22.12.2021 року.

Суддя А.В. Янченко