Справа № 2-4264/11
Провадження № 6/761/1376/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мальцев Д.О.,

при секретарі Колодяжного В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про примусове проникнення до житла,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Дмитро Валентинович (далі по тексту - виконавець) звернувся до суду із поданням, відповідного до якого просив надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебувають матеріали виконавчого провадження № 63914967 з виконання виконавчого листа № 2-4264/11 виданого 11.08.2011 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 (далі по тексту - боржник) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі по тексту - стягувач) грошових коштів у розмірі 82 384, 38 грн.

Так виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, вказана постанова надсилалась боржнику за адресою: АДРЕСА_1 , однак конверт із постановою повернувся до виконавця у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Таким чином боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження. Виконавцем також здійснено ряд виконавчих дій, за результатами проведення яких ним було встановлено, що у боржника відсутні будь-які речі або цінності, на які може бути звернуто стягнення. Також виконавцем було направлено боржнику вимогу, якою зобов`язано боржника надати доступ до житла. 01.04.2021 виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак двері ніхто не відчинив, доступ до приміщення не надав, а тому виконавець не зміг здійснити перевірку та огляд приміщення. Отже, боржник декларацію про доходи не подав, доступ до житла не надав, рішення суду станом на день звернення з поданням до суду не виконане, а відтак боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду. З огляду на зазначене, примусове проникнення до житла боржника є єдиним можливим заходом забезпечення виконання рішення суду, а тому виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

За таких обставин, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Суд розглядає подання про примусове проникнення до житла боржника негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч. 2 ст. 439 ЦПК України).

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в своєму поданні просив розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича перебувають матеріали виконавчого провадження № 63914967 з виконання виконавчого листа № 2-4264/11 виданого 11.08.2011 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» грошових коштів у розмірі 82 384, 38 грн.

14.12.2020 виконавцем своєю постановою відкрито виконавче провадження № 63914967.

14.12.2020 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

16.12.2020 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, а також зроблено ряд запитів до банківських установ країни щодо наявності відкритих рахунків на ім`я боржника.

Також виконавцем було встановлено, що боржник не має зареєстрованих транспортних засобів, земельних ділянок, зброї

Виконавцем було також встановлено, що боржник є власником ј квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою боржник також зареєстрований.

В матеріалах справи також наявна Вимога приватного виконавця від 26.03.2021 № 795, якою від боржника виконавцем вимагалось бути присутнім та надати доступ до житлового приміщення з метою перевірки майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами виходу виконавця за адресою реєстрації боржника 01.04.2021 складено Акт, з якого вбачається, що в зазначений у вимозі від 26.03.2021 № 795 час боржник був відсутній, доступу до житла не надав.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу ; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4, 5 вказаної статті, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому, ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

При цьому, застосування такого заходу як примусове проникнення до житла боржника за поданням виконавця може мати місце у виключних випадках та лише після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення та має бути належним чином обґрунтоване і підтверджене відповідними доказами.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що виконавцем не доведено необхідності в наданні дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи не вбачається, що виконавцем було вжито всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду та виконавчого листа.

Так, з матеріалів справи не вбачається, що виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо виклику боржника, зокрема, не надано доказів того, що боржник обізнаний про відкриття виконавчого провадження, як відсутні дані і про те, що останньому направлялись постанови та вимоги виконавця, постанови про відкриття

При цьому, посилання виконавця на ту обставину, що боржник належним чином повідомлений про наявність виконавчого провадження, суд до уваги не бере, оскільки матеріали справи таких доказів не містять, а повернення конверта з постановою без вручення за закінченням терміну зберігання не свідчить про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Докази про отримання боржником вимоги виконавця також відсутні.

Також з матеріалів справи не вбачається, що виконавцем було з`ясовано майновий стан боржника, направлено відповідні запити до пенсійних та податкових органів з метою отримання відомостей про джерела доходів боржника.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 02.12.2010 року у справі «Ратушна проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Використовуючи зазначений у вказаному рішенні підхід під час вирішення питання про примусове проникнення до житла особи, суд звертає увагу на ту обставину, що матеріали подання не містять достатніх даних про те, що майно боржника може знаходитись за адресою, вказаною виконавцем у поданні, а також того, що таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки або економічного добробуту країни, або ж для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у вказаній квартирі зареєстрований не тільки боржник, а й інші особи, а відтак проникнення до їх житла може призвести до порушення прав інших осіб, які не є учасниками виконавчого провадження.

З урахуванням викладено та того, що такий захід як примусове проникнення до житла боржника є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, який має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано необхідності вжиття такого заходу до боржника, суд дійшов висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 37, 352-355, 439, 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про примусове проникнення до житла, - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: