Провадження № 2-др/761/92/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків - задоволено в повному обсязі та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 24 464 гривни 89 копійок, 3 000 гривень 00 копійок за складання Звіту, 4 903 гривни 20 копійок витрати за проведення експертизи та 384,20 грн. судового збору; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму 23 993 гривни 51 копійку та 384,20 грн. судового збору.

07.06.2021 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить: стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідачівсудові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн., оскільки у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року питання щодо вказаних витрат вирішено не було.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Позивач подав до суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, заяву просив задовольнити.

Оскільки неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, судове засідання проводиться за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків - задоволено в повному обсязі та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 24 464 гривни 89 копійок, 3 000 гривень 00 копійок за складання Звіту, 4 903 гривни 20 копійок витрати за проведення експертизи та 384,20 грн. судового збору; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму 23 993 гривни 51 копійку та 384,20 грн. судового збору.

Однак, у вказаному рішенні суду не вирішено питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, які були надані Адвокатським Бюро «Синюк та партнери» та понесені позивачем ОСОБА_1 в розмірі 4000,00 грн.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року, яким в позові відмовлено в повному обсязі, судом не було вирішено питання розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача разом із позовною заявою до матеріалів справи було надано, зокрема:

- копію Договору №29 про надання правничої допомоги від 20 травня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 як Клієнтом та Адвокатським бюро «Синюк та Партнери», за яким Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну, правничу, правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором;

- копію ордеру серія КС №444180 про надання правової допомоги ОСОБА_1 Адвокатським Бюро «Синюк та Партнери»;

- розрахунок витрат позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн., в якому вказано загальну кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику - 5,5 годин, вартість однієї нормо години - 700,00 грн. та загальна вартість послуг - 4000,00 грн., а також визначено вартість послуг за окремими видами робіт (послуг);

- копію рахунку-фактури №34 від 20 травня 2019 року;

- копію акту прийому-передачі наданих послуг від 31 травня 2019 року, підписаного сторонами;

- копію виписки з рахунку АБ «Синюк та Партнери» про зарахування платежу №2 від 31.05.2019 у сумі 4 000,00 грн. як оплати юридичних послуг відповідно до договору №29 від 20.05.2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачами не подавалося клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідачів на користь позивача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а саме з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - 2134,80 грн., з ОСОБА_3 - 1865,20 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, адреса: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2134 (дві тисячі сто тридцять чотири) гривни 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула