ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1475/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8173/19 Категорія: 304070000 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Вініченко Б.Б.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ФОП ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Проніна Євгена Ігоровича на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.03.2021 (повний текст складено 07.04.2021, суддя в суді першої інстанції Кондрацька Н.М.) у цивільній справі за первісним позовом представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Кучерини Богдана Васильовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та за зустрічним позовом представника ОСОБА_2 адвоката Проніна Євгена Ігоровича до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2019 року представник ФОП ОСОБА_1 адвокат Кучерина Б.В. звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання послуг №200169 від 05.07.2019 у розмірі 314000 грн. та штраф у розмірі 183400 грн., мотивуючи про те, що 05.07.2019 між сторонами укладено договір про надання послуг №200169 за яким Виконавець (позивач) за завданням Замовника (відповідача) зобов`язався надати комплекс консультаційних послуг правового характеру, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги відповідно до умов Договору.

Послуги, передбачені договором, були надані Виконавцем у повному обсязі і прийняті Замовником без зауважень, на підтвердження чого останнім підписаний акт приймання-передачі наданих послуг. Однак, свої обов`язки за Договором Відповідач не виконав і не оплатив надані послуги, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

У свою чергу 21.02.2020 представник відповідача звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 52 400 грн. за договором №200169 від 05.07.2019 та 3% річних у розмірі 869,41 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 18.02.2020 послуги, передбачені договором не було надано. 09.09.2019 Позивачем було направлено Претензію щодо невиконання умов Договору про надання послуг №200169 від 05.07.2019 за адресою реєстрації виконавця та за адресою фактичного місцезнаходження. Також замовник надав екземпляр Претензії від 09.09.2019 виконавцю особисто при зустрічі 10.09.2019. Вимогою цієї Претензії було негайне повернення сплачених Замовником коштів (гарантійна сума, встановлена договором) у розмірі: основного боргу - 52 400 грн., що еквівалентно 2 000 доларам США та суми 3% річних - 172,27 грн. шляхом переказу грошових коштів не пізніше 20.09.2019 на розрахунковий рахунок Замовника.

Однак ФОП ОСОБА_1 надіслав зустрічну претензію з вимогами сплатити Виконавцю суму заборгованості, передбачену Договором у розмірі 314 400 грн. до 19.09.2019 включно. Проте у зв`язку з тим, що виконавцем не було надано замовнику послуги, передбачені умовами Договору, він не сплатив решту винагороди Виконавця, що передбачена Договором.

Останнім днем надання Виконавцем послуг є 31.07.2019. Як вбачається з екземпляру Акта, доданого Виконавцем до позовної заяви, датою його складання є 10.09.2019, отже послуги не було надано в належні строки, погоджені сторонами в договорі, що свідчить про відсутність у замовника обов`язку по оплаті послуг. При цьому позивач за первісним позовом надав для підписання Замовнику два бланки Акта прийому-передачі послуг з підписом Виконавця в день підписання Договору, тобто 05.07.2019, на яких не було вказано дату складання, що свідчить про наявність таких актів у ФОП ОСОБА_1 з підписами ОСОБА_2 .

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.03.2021 первісні позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено та відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 . Суд виходив з того, що ОСОБА_2 , отримавши послуги по договору, не виконав свої зобов`язання по їх оплаті в належні строки, тому має сплатити вартість таких послуг та штраф, передбачений умовами договору. Також суд вказав, що доводи ОСОБА_2 в обґрунтування зустрічних позовних вимог не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Пронін Є.І. 06.07.2021 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги у справі. Вказує, що позивач за первісним позовом невірно сплатив судовий збір. Суд не врахував, що при укладенні договору було складено два бланки акту прийому-передачі послуг з підписом виконавця без дати його складення. Акт прийому-передачі послуг, на який вказав суд, не відповідає вимогам законодавства, оскільки не містить вірних паспортних даних та ідентифікаційного коду відповідача. У визначені договором строки послуги позивачем надано не було. Акт прийому-передачі послуг датовано 10.09.2019, а претензію щодо відсутності послуг відповідач позивачу надіслав 09.09.2019. За положеннями ч.1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач (замовник) має право відмовитися від договору якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань по договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 05.07.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) та ОСОБА_2 (Замовник) укладено договір про надання послуг №200169, відповідно п.1.1 якого, Виконавець за завданням Замовника зобов`язується надати визначений у пункті 2.3 цього Договору комплекс консультаційних послуг правового характеру, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги відповідно до умов цього Договору.

Зазначеним договором сторони погодили порядок і строки надання послуг. Так п. 3.1 передбачено, що виконавець надає послуги Замовнику самостійно або через залучення для цієї мети осіб у строк з 05.07.2019 по 31.07.2019. Виконавець може надати послуги Замовнику достроково. Якщо Сторони не домовилися про інше письмово, то консультації Виконавця надаються в усній формі (п.3.2). У результаті надання послуг Замовнику Сторони складають Акт прийому-передачі наданих послуг. Виконавець готує та надає Замовнику Акт у двох примірниках, підписаних Виконавцем. Замовник зобов`язується підписати обидва екземпляри Акта та повернути один з них Виконавцю в день його отримання від Виконавця (п. 3.3).

Згідно погодженого порядку розрахунків за надані послуги Замовник сплачує Виконавцю винагороду у розмірі 366800 грн., без ПДВ, що еквівалентно 14000 доларів США (п.4.1). З метою забезпечення виконання Договору Замовник передає Виконавцю гарантійну суму у розмірі: 52400 грн., що еквівалентно 2000 доларів США (п. 4.2). Оплата послуг Виконавця може здійснюватись Замовником у повному розмірі одночасно з підписанням Акта прийому-передачі послуг, але в будь-якому випадку не пізніше 31.07.2019 (п.4.4).

Відповідно до п. 7.1. Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п.2.1.4. Договору №200169 від 05.07.2019 Замовник зобов`язується своєчасно і у повному розмірі оплатити послуги Виконавця згідно з умовами цього Договору. Оплата послуг Виконавця може здійснюватись Замовником у повному розмірі одночасно з підписанням Акта прийому-передачі послуг, але в будь-якому випадку не пізніше 31.07.2019 (п.4.4).

Згідно п.6.2 договору у разі прострочення замовника він сплачує виконавцю штраф у розмірі 50% від вартості послуг.

09.09.2019 відповідачем за первісним позовом на адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено Претензію щодо невиконання умов Договору про надання послуг №200169 від 05.07.2019, в якій вимагав негайно повернути сплачені Замовником кошти: основний борг - 52400 грн., та 3% річних у розмірі 172.27 грн. шляхом переказу грошових коштів не пізніше 20.09.2019 на розрахунковий рахунок Замовника.

10.09.2019 між сторонами Договору про надання послуг №200169 від 05.07.2019 підписано Акт прийому-передачі наданих послуг, згідно якого Виконавець надав, а Замовник прийняв, визначений у пункті 2.3. Договору, комплекс консультаційних послуг правового характеру. Вартість наданих послуг склала 366800 грн., без ПДВ. Вказані послуги надані в повному обсязі з належною якістю та у встановлені строки. Замовник заявляє про відсутність будь-яких претензій до Виконавця.

Оскільки відповідачем одночасно з підписанням Акту не було сплачено винагороду за надані послуги, то 17.09.2019 позивач направив на його адресу Відповідь на претензію та зустрічну претензію щодо невиконання умов договору про надання послуг №200169 від 05.07.2019, в якій вимагав оплатити надані та прийняті послуги та попередив, що у разі не виконання зазначених вимог, буде змушений звернутися до суду та проситиме стягнути не тільки основну суму заборгованості, а й передбачені договором штраф, 3 відсотки річних та витрати на правову допомогу.

Відповідач вимоги зустрічної претензії не виконав та, заперечуючи проти її вимог, посилався на те, що фактично надання послуг Виконавцем у строк передбачений п. 3.1. Договору не відбулося, у зв`язку з цим у нього не виникло зобов`язання з оплати винагороди, передбаченої п. 4.1. Договору.

Отже між сторонами справи виникли договірні зобов`язання щодо надання послуг, які регулюються загальними нормами ЦК України про зобов`язання та Главою 63 ЦК України.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 цього Кодексу виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 906 цього Кодексу збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно вказав суд першої інстанції в цій справі, правовий аналіз наведених положень ЦК України свідчить про те, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги (позивач за первісним позовом в цій справі) кореспондує обов`язок замовника (відповідач за первісним позовом) з її оплати, та обов`язок виконавця відшкодувати збитки замовнику внаслідок невиконання або неналежного виконання договору.

У даній справі первісні позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач ОСОБА_2 , як замовник по договору, не виконав свої зобов`язання по оплаті наданих виконавцем (позивачем ФОП ОСОБА_1 ) послуг, що спричинило виникнення у нього заборгованості по такій оплаті та нарахованому за умовами договору (п.6.2) штрафу в розмірі 50 % від вартості послуг.

При цьому виконавець, як сторона договору, виконав всі його умови, а саме надав замовнику визначений у пункті 2.3. Договору комплекс консультаційних послуг правового характеру, що оформлено відповідним актом прийому-передачі послуг від 10.09.2019, підписаним обома сторонами, який заперечень замовника стосовно якості чи строків наданих послуг не містить.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається факт надання виконавцем (ФОП ОСОБА_1 ) послуг замовнику ( ОСОБА_2 ), які передбачені договором, та відсутність оплати таких послуг зі сторони останнього, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованості по вартості наданих послуг та нарахованого згідно умов договору штрафу.

Заперечення відповідача проти таких висновків, як і позовні вимоги за зустрічним позовом, ґрунтуються на твердженні про те, що послуги виконавцем у строк, обумовлений договором, надані не були, а акт прийому-передачі - складено позивачем з використанням наперед підписаного відповідачем бланку без проставленої дати.

Однак з такими судженнями скаржника в цій справі погодитися не можна, оскільки доказів передачі бланку акту-прийому передачі послуг з проставленим наперед підписом замовника під час укладення договору в липні 2019 року матеріали справи не містять, що спростовує апеляційні доводи про протилежне.

Вказівка скаржника на те, що акт прийому-передачі послуг не відповідає вимогам законодавства, оскільки не містить вірних паспортних даних та ідентифікаційного коду відповідача, є помилковою, оскільки імперативних вимог щодо змісту складеного акта по результатам прийому-передачі наданих послуг законодавство не встановлює. При цьому заперечень стосовно ідентифікації сторін даного акта чи авторства підпису на ньому сторони суду не заявляли.

Сам акт прийому-передачі послуг від 10.09.2019 (а.с.9) не містить жодних зауважень замовника щодо строків надання таких послуг чи їх якості, відповідно він є належним доказом щодо факту надання замовнику по договору відповідних послуг та, відповідно, є підставою для виникнення обов`язку по їх оплаті.

Одночасно апеляційний суд враховує, що зустрічні позовні вимоги у справі ґрунтуються на тому, що виконавець не надав обумовлені договором послуги, що є підставою для повернення замовнику сплаченої по п.4.2. договору гарантійної суми в розмірі 52400,00 грн.

Проте факт надання послуг виконавцем підтверджується вищенаведеним актом прийому-передачі, що свідчить про необґрунтованість відповідних зустрічних позовних вимог в цій справі.

Апеляційний суд враховує, що положення договору про надання послуг від 05.07.2019 не регламентують наслідків невиконання виконавцем в обумовлені строки своїх зобов`язань по наданню послуг, однак передбачають здійснення оплати послуг з боку замовника у строк до 31.07.2019 (п.4.4) та оформлення факту отримання послуг шляхом складення акту прийому-передачі (п.3.3).

При цьому апеляційний суд враховує, що послуги виконавцем надано з простроченням, так як договір передбачав їх надання до 31.07.2019, а фактично послуги було надано 10.09.2019.

Частинами 1-3 статті 612 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення боржника, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У даному випадку виконавець за договором про надання послуг є боржником в частині обов`язку надати послуги в обумовлені строки та обумовленої якості, а замовник - кредитором, так як має право вимагати від виконавця надання послуг з урахуванням відповідних строків та якості.

Отже відповідальність боржника у разі прострочення виконання зобов`язання виникає у разі якщо:

- внаслідок такого прострочення у кредитора виникли збитки;

- внаслідок прострочення настала неможливість виконання зобов`язання;

- внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора та він відмовився від прийняття виконання.

Проте за обставин цієї справи кредитор (замовник по договору про надання послуг) прийняв відповідні послуги, підписавши акт прийому-передачі від 10.09.2019, що свідчить про наявність інтересу до виконання зобов`язання в натурі та про фактичну можливість його виконання, та не ставив перед боржником питання про відшкодування збитків, обумовлених простроченням.

Отже вести мову про таку відповідальність боржника в зобов`язанні за прострочення його виконання як втрату права вимагати оплату за надані послуги, прийняті кредитором, чи виникнення обов`язку повернути гарантований платіж замовнику підстав не має.

Таким чином суд першої інстанції в цій справі вірно вказав про необхідність задоволення первісних позовних вимог про стягнення із замовника на користь виконавця заборгованості по оплаті наданих послуг, та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення з виконавця на користь замовника сплаченого гарантійного платежу.

При цьому за змістом п.4.2 договору замовник має право вимагати повернення гарантійного платежу лише в разі розірвання договору, що в даній справі не мало місця.

Вказівка скаржника на те, що за положеннями ч.1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач (замовник) має право відмовитися від договору якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань по договору до обставин цієї справи застосована бути не може, оскільки факт прийняття послуг по договору підтверджується відповідним актом прийому-передачі.

Апеляційні посилання скаржника на те, що позивач за первісним позовом невірно сплатив судовий збір є обґрунтованими, оскільки ціна позову у справі складає 497400 грн., судовий збір в розмірі 1% (п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір») має становити 4974,00 грн., однак позивач за первісним позовом сплатив лише 3140,00 грн., однак дана обставина не стосується правильності вирішення позовних вимог у справі та не є перешкодою для їх розгляду по суті після прийняття рішення про відкриття провадження. Натомість питання щодо розподілу судових витрат у справі має бути вирішене при прийнятті рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

На підставі положень ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи покладаються на відповідача у разі задоволення позовних вимог.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.03.2021 у даній справі належить змінити, доповнивши його резолютивну частину вказівкою про те, що із ОСОБА_2 до державного бюджету слід стягнути 1834,00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, а в решті - вказане рішення слід лишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.03.2021 у цивільній справі за первісним позовом представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Кучерини Богдана Васильовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та за зустрічним позовом представника ОСОБА_2 адвоката Проніна Євгена Ігоровича до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - змінити, доповнивши його резолютивну частину вказівкою про те, що із ОСОБА_2 до державного бюджету стягнути 1834,00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

У решті рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.03.2021 у даній справі - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 29.09.2021.

Суддя-доповідач

Судді