ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» лютого 2021 року

м. Харків

справа № 626/2343/20

провадження № 22ц/818/1494/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року в складі судді Рибальченка І.Г.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вони з ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року. Від шлюбу мають двох дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначила, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу). Також вказаним рішенням суду стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу відповідача до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказала, що відбулась зміна матеріального становища відповідача, у зв`язку з чим є підстави для збільшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дочки.

Зокрема, стягнення з відповідача аліментів на її утримання припинено ще 15 серпня 2015 року. Їхній син ОСОБА_4 у 2016 році досяг повноліття, отже, з відповідача припинилось стягнення аліментів і на його утримання.

Таким чином, зараз з відповідача стягуються лише аліменти на утримання дочки у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Вказаного розміру аліментів не вистачає для забезпечення дитини.

Вказала, що відповідач здоровий, працездатний, офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, тому може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просила змінити визначений рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на ј частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено; збільшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/8 частини до ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову; стягнути сплачений ним судовий збір.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини у справі, не врахував, що його матеріальний стан не змінився, як і матеріальний стан отримувача аліментів. Вказав, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року позовні вимоги позивачки задоволено у повному обсязі, тобто відповідно до того розміру аліментів, який вона вважала достатнім. Доказів того, що розмір аліментів на утримання дочки є недостатнім, а також даних про фактичний розмір отримуваних аліментів у грошовому виразі позивачкою не надано.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано наявністю підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 30 серпня 1997 року, який розірвано рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року (а. с. 7).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8, 9-10).

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22 січня 2015 року до досягнення дітьми повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 22 січня 2015 року і до досягнення дочкою ОСОБА_5 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 9-10).

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року з ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання двох дітей сина та дочки в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), а також аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дочкою ОСОБА_5 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частинами 2 та 3 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Зважаючи на те, що з 15 серпня 2015 року відповідач вже не має обов`язку зі сплати аліментів на утримання колишньої дружини, а також, що старший син сторін ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, отже аліменти на його утримання вже також не сплачуються, дійсно вбачаються обставини, що свідчать про зміну матеріального стану відповідача.

Встановивши зміну матеріального становище відповідача у зв`язку із припиненням сплати аліментів на утримання колишньої дружини та сина ОСОБА_4 , який досягнув повноліття, недоведеності як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції того, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі судова колегія вважає, що наявні всі підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів з 1/8 до ј частини його доходів. Такий розмір аліментів спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дитини, які мають перевагу перед інтересами батьків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 486/1345/16-ц, провадження № 61-24668св18.

Твердження ОСОБА_2 щодо того, що позивачкою не надано доказів того, що розмір аліментів на утримання дочки є недостатнім, а також даних про фактичний розмір отримуваних аліментів у грошовому виразі, судова колегія відхиляє.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач перебуває у працездатному віці, доказів щодо наявності у нього захворювань, інвалідності, перебування на його утриманні інших осіб, крім дочки, суду не надано. Отже, судова колегія вважає, що ОСОБА_2 спроможний сплачувати на утримання дочки аліменти у розмірі ј частини доходів на виконання покладеного на нього законом обов`язку з утримання власної дитини.

Посилання ОСОБА_2 на те, що його матеріальний стан не змінився, є безпідставними, оскільки з нього перестали стягуватися аліменти на утримання дружини та сина, що об`єктивно викликало покращення його матеріального стану. Доказів погіршення його матеріального стану чи стану здоров`я відповідачем на підтвердження своїх заперечень не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року позовні вимоги позивачки задоволено у повному обсязі, тобто відповідно до того розміру аліментів, який вона вважала достатнім, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не спростовують наявності підстав для збільшення розміру аліментів у зв`язку зі змінами у життєвих обставинах сторін, що відбулись з 2015 року.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, підстав для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.