ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2178/19 Номер провадження 22-ц/814/16/21Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

секретар: Зеленська О.І.

за участю представника позивача - адвоката Остахова В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Остахова Володимира Павловича

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі його представника - адвоката Остахова Володимира Павловича до ОСОБА_2 , правонаступни-ками якої є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання державного акта недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , в особі його представника - адвоката Остахова В.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання державного акта недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала земельна ділянка площею 3,23 га на території Глобинської міської ради, кадастровий номер :00:002:0410. Дану земельну ділянку успадку-вали за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

02 жовтня 2007 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво на спадщину за заповітом на 1/3 частину вищевказаної земельної ділянки, яка належала ОСОБА_6 , однак для оформлення права на земельну ділянку подавала нотаріусу не державний акт на право власності, а сертифікат на право на земельну частку (пай).

В подальшому ОСОБА_2 оформила дозвіл та технічну документацію із землеустрою та висновок з надання земельної ділянки у власність та отримала державний акт серії ПЛ №354649 від 20 травня 2008 року на земельну ділянку площею 1,076 га на території Глобинської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:002:1336.

Інший спадкоємець ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_6 , але не встиг оформити спадкових прав та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Після нього спадщину отримав ОСОБА_1 , а саме 2/3 частини земельної ділянки площею 3,23 га, що розташована на території Глобинської міської ради кадастровий номер :00:002:0410.

Вказував, що позивач та відповідач є співвласниками земельної ділянки, проте склалася ситуація, що на одну земельну ділянку є два різних кадастрових номери, до того ж за кадастровим номером :00:002:1336 значаться інші особи, а не ОСОБА_2 .

З наведених підстав просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЖ №354649, виданий 20 травня 2008 року відділом земельних ресурсів у Глобинському районі на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,076 га на території Глобинської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:002:1336 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 3,23 га, розташованої на території Глобинської міської ради, Глобинського району переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:002:0410.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2020 року у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Остахова Володимира Павловича до ОСОБА_2 про визнання державного акта недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності - відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Остахов В.П. оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаю-чись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, не-відповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. у повному обсязі

Зазначав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , станом на день подання апеляційної скарги, є співвласниками земельної ділянки, яка дісталася їм в порядку спадкування від ОСОБА_6 . Проте, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину на підставі нечинного сертифікату, а ОСОБА_1 оформив спад-кові права на 2/3 частини на підставі чинного державного акта від 03 листопада 2003 року, склалась ситуація, коли земельна ділянка одна, співвласників двоє, і два різних кадастрових номера на одну ділянку.

Також зазначав, що у даній справі встановлено, що відомості до Державного земельного кадастру внесені на підставі державних актів, які містять помилки.

Згідно п. 4.1 наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року №325 «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акту. Разом з тим, з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого державні акти направо власності на землю не видаються.

Таким чином, позивач не може отримати нові державні акти про право власності на належні позивачу земельні ділянки з виправленими даними, на підставі яких можливо було б внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2020 року у даній справі відкрито апеляційне провадження та ухвалою цього ж суду від 28 травня 2020 року справу призначено до розгляду.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Остаховим В.П. 10 червня 2020 року на електронну адресу Полтавського апеляційного суду надіслано копію свідоцтва серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2020 року апеляційне провадження у даній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року поновлено апеляційне провадження у справі.

Залучено до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , інформація про яких надана приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу /а.с. 153/.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи за участю представника позивача - адвоката Остахова В.П.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення апеляційної скарги не заперечують.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Остахова В.П., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №006673 від 03 листопада 2003 року належала земельна ділянка площею 3,23 га розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області для ведення товарного сільсько-господарського виробництва, кадастровий номер :00:002:0410 /а.с.13-14/.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 11 вересня 2006 ро-ку /а. с. 15/.

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 82/07 після померлої ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини за заповітом подали ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Остання в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 02.10.2007 року на 1/3 частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна Глобинського району Полтавської області, розміром 3,45 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0045965, виданого на її ім`я Глобинською районною державною адміністрацією Полтавської області 12 січня 1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів 28 січня 1997 року за №266 /а.с. 57/.

На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №354649 від 20 травня 2008 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 1,076 га, що розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:002:1336.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 березня 2009 року встановлено факт, що ОСОБА_6 є рідною тіткою ОСОБА_7 . /а. с. 17-19/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 листопада 2012 року №1669 ОСОБА_1 отримав спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на 2/3 частки земельної ділянки площею 3,23 га розташованої на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:002:0410, що належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 006373 ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої на 2/3 частки був її племінник ОСОБА_7 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41715620 від 04 серпня 2015 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 2/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0410. Інші власники не зазначені.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав підтверджуючих доказів, що відповідачем порушено його право власності на володіння, користування та розпорядження 2/3 частками земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0410, також не довів, що визнання права власності за відповідачем на 1/3 частки цієї ж ділянки відновить саме його порушені права, окрім того відсутні докази неправомірних дій державного реєстратора, які на думку позивача привели до порушення його прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Нормами ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

У відповідності з частиною другої, третьої ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Нормами ч. 5 ст.116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В свою чергу, звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання державного акта недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем його права власності щодо володіння, користування та розпорядження 2/3 частками земельної ділянки кадастровий номер :00:002: 0410, як і не довів, що визнання права власності за відповідачем на 1/3 частки цієї ж ділянки відновить саме права позивача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовано відмовивши останньому у задоволенні його позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не може отримати нові державні акти про право власності на належні позивачу земельні ділянки з виправленими даними, на підставі яких можливо було б внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру не спростовують висновків суду та самі по собі не дають підстав для задоволення заявлених у такий спосіб позовних вимог. До того ж, відсутні докази неправомірних дій державного реєстратора, які на думку позивача привели до порушення його прав.

Правовий висновок Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №362/884/16ц, на який посилається апелянт, викладений у справі, обставини у якій є відмінними від обставин у даній справі, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Інші доводи також не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і проце-суального права, в тому підстави для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Остахова Володимира Павловича - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.