ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2897/21 Справа № 202/1426/20 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Кругман А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Експрес" та просила суд скасувати наказ від 18 грудня 2019 року про її звільнення з посади директора товариства на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України та поновити позивачку на посаді.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ "Експрес" № 17/09-2018 від 17.09.2018 року ОСОБА_1 була призначена на посаду генерального директора товариства, про що видано наказ № 27-к від 19.09.2018 року. В подальшому, на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 07.11.2019 року у справі № 202/2567/19 наказом № 38-к від 25.11.2019 року позивачка після звільнення була поновлена на посаді генерального директора ТОВ "Експрес" з 25.11.2019 року. 17 лютого 2020 року під час судового провадження по іншій справі позивачці стало відомо про те, що 17.12.2019 року її було знову звільнено з посади директора ТОВ "Експрес" з 17.12.2019 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Позивачка вважає, що відповідач звільнив її з роботи з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки їй при звільненні не було видану трудову книжку та копію наказу про звільнення, а також не проведенні відповідні розрахунки.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивачка звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

При цьому апелянт зауважила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про дотримання відповідачем норм трудового законодавства при звільненні позивачки з роботи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення у даній справі не відповідає.

Судом встановлено, що наказом № 38-к від 25.11.2019 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді генерального директора ТОВ "Експрес" згідно рішення Дніпровського апеляційного суду від 07.11.2019 року у справі № 202/2567/19.

17 грудня 2019 року Загальними зборами учасників ТОВ "Експрес" прийнято рішення, оформлене Протоколом № 17/1/12/19, про припинення повноважень посадових осіб Товариства, а саме ОСОБА_2 , звільнення вказаного Директора Товариства та призначення Директором Товариства - ОСОБА_3 з 18 грудня 2019 року.

Відповідно до копії наказу № 18/12/19 від 18.12.2019 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків Директора ТОВ "Експрес" з 19.12.2019 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів порушення її прав відповідачем при звільненні з роботи.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, у звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з огляду на наступне.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

При цьому, у разі розірвання трудового договору (контракту) за пунктом 5 статті 41 КЗпП України має значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що її не було ознайомлено з наказом про звільнення з роботи та не видано трудову книжку.

При цьому, згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган (роботодавець) зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку й провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Пунктом 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року передбачено, зокрема, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Дія положень частини третьої статті 99 ЦК України та пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України передбачає право компетентного (уповноваженого) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав; реалізація цього права у будь-який час гарантується нормами корпоративного права для припинення негативного впливу на управлінську діяльність товариства.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

При цьому законність звільнення за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України обумовлюється лише правозгідністю рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників.

При цьому обов`язок ознайомити особу з наказом про звільнення та видати трудову книжку у день звільнення покладено на власника підприємства.

Представником відповідача під час розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом про звільнення з роботи та отримала його копію, а також отримала трудову книжку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що відповідачем при звільненні ОСОБА_1 з роботи було порушено норми трудового законодавства, у звязку з чим апеляційний суд вважає за необхідне поновити право позивачки шляхом поновлення її на роботі.

При цьому суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу від 18 грудня 2019 року про звільнення її з роботи з посади директора ТОВ ЕКСПРЕС, оскільки сторонами зазначеного наказу до матеріалів справи не додано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення суду-скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес» задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКСПРЕС.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКСПРЕС.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес» про скасування наказу від 18 грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ ЕКСПРЕС на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Е.Л.Демченко

І.Ю.Ткаченко