КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року місто Київ.

Справа 753/22311/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/955/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Олійника В.І., Кулікової С.В.

секретар судового засідання Міщенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року (у складі судді Заставенко М.О., повний текст рішення складено 09.11.2020 року)

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 28 055, 00 грн., витрати на проведення звіту про оцінку розміру матеріальної шкоди у розмірі 2 120,00 грн., витрати на проведення мікологічного дослідження у розмірі 1 700,00 грн., витрати на оренду квартири у розмірі 12 000,00 грн., моральну шкоду 40 000,00 грн. та понесені судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що у вересні 2019 року відбулося залиття квартири позивача АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири НОМЕР_3 . Причиною залиття стала несправність сантехнічного обладнання та побутової техніки. Факт залиття підтверджується складеним актом ТОВ «Промінь-С», в якому зазначено причини затоплення обстежуваної квартири та пошкодження, які утворилися в результаті затоплення, а саме: часткове замокання стін і стелі на кухні (звукоізоляція і натяжна стеля), замокання частини стіни і стелі в коридорі, деформація дверної коробки і полотна. Відповідно до Звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі НОМЕР_4 , з урахуванням фізичного зносу квартири, матеріальна шкода становить 28 055,00 грн. Вартість проведеної оцінки становить 2 120,00 грн. Крім того, було проведено ще мікологічне дослідження, вартість якого становить 1 700,00 грн., при проведенні якого в квартирі були виявлені гриби, що є активним деструкторами матеріалів, а також можуть викликати алергічні реакції у людей, ураження шкіри, волосся, отруєння мікотоксинами. У зв`язку з наявними у позивача хворобами, їй було протипоказано знаходитися у приміщеннях, де є грибок та пліснява, тому вона була змушена винаймати квартиру та сплачувати щомісячно 12 000,00 грн. Позивач зверталася до відповідача з пропозицією відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, завдану залиттям, але отримала відмову. Окрім завданої матеріальної шкоди, позивачеві також було заподіяно моральну шкоду.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року відмовлено у задоволені позову у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, 07.12.2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та передчасним, а посилання суду на те, що Акт від 18.09.2019р.. складений комісією ТОВ «Промінь-С» та Акт від 24.10.2019р. є безпідставним не відповідає дійсності, адже вищевказані акти є належними, допустимими та достовірними та достатніми доказами як факту та характеру завданої Відповідачем з його вини Позивачеві шкоди так і причинного зв`язку між неправомірною винною поведінкою Відповідача та зазначеною шкодою. Крім того, складання Акту залиття передбачено «Правилами утримання жилих будинків таприбудинкових територій» додаток №4 ,які затверджені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Відповідно до вказаних Правил, Акт складається в результаті комісійного обстеження квартири, підписується усіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної невпливає на його чинність.

Також звертає увагу на те, що звіт ТОВ «Аелєкон» щодо розміру матеріальної шкоди у сумі 28055,00 грн., складений належним суб`єктом оціночної діяльності, ґрунтується на правдивих вихідних даних, що зібрані самостійно експертом згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»

Зазначає, що не спростовані матеріалами справи, Відповідачем і оспорюваним рішенням в доказовому аспекті розмір витрат на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди в сумі 2120,00 грн., витрат на проведення мікробіологічного дослідження в сумі 1700,00 грн.,а також витрати Позивача на оренду іншого житла в сумі 12000,00 грн. через неможливість проживати у власній квартирі. Враховуючи заявлений позивачем розмір моральної шкоди за даних обставин цілком відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості, обсягові і характеру моральних страждань скаржника з вини Відповідача.

Вказує, що судом не застосовано при вирішенні спору ст.ст. 151. 189 - 190 Житлового кодексу (ЖК) України, ст.ст. 89, 263 - 264 ЦПК України, посилається на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 27.12.2019р. у справі № 686/11256/16-ц

Також разом з апеляційною скаргою подано клопотання про виклик в судове засідання в якості свідків: інженера ТОВ «Промінь-С» ОСОБА_7 ( адреса місця роботи: 02137, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 14-А, приміщення 17);

майстра ТОВ «Промінь-С» ОСОБА_4 (адреса місця роботи: 02137, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 14-А, приміщення 17);

сантехніка ТОВ «Промінь-С» ОСОБА_5 (адреса місця роботи: 02137, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 14-А, приміщення 17)

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень щодо заявленого клопотання.

У відзиві ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, доводи які викладені в апеляційній скарзі, не відповідають дійсним обставинам справи, не підтвердженні будь-якими доказами, а ґрунтуються виключно на припущеннях скаржника. Також, заперечує проти задоволення клопотання про виклик свідків, так як скаржником не наведено жодноїповажної причини неможливості подання вказаного клопотання вчасно та упередбачений ЦПК України спосіб.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити, скасувати рішення та постановити нове про задоволення позову.

В судовому засіданні 24 лютого 2021 року представник відповідача доводи скарги не визнавала, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідач та її представник у судове засідання 03 березня 2021 року не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи закінчити у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення районного суду не відповідає.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина.

З огляду на презумцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 станом на вересень 2019 року була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Відповідач є власником АДРЕСА_4 , що визнавалось відповдіачем.

Позивач вказував, що 16.09.2019 року відбулось залиття її квартири, на підтвердження чого було надано акт від 18.09.2019 року, складений комісією в складі представників ТОВ «Промінь-С»: інженера ОСОБА_7, майстра ОСОБА_6 , сантехніка ОСОБА_5 , в присутності власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , відповідно до якого комісією було встановлено, що залиття квартири НОМЕР_4 відбулось із квартири НОМЕР_3 . Причина залиття - несправність сантехобладнання і побутової техніки. При затопленні пошкоджено: замокання часткове стін і стелі на кухні (звукоізоляція і натяжна стеля), замокання частини стіни і стелі в коридорі, деформація дверної коробки і полотна ( а. с. 9).

Відповідно до Звіту ТОВ «Аелєкон» про оцінку розміру матеріального збитку від 29.10.2019 року, вартість збитку, що виникла внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає суму в розмірі 28 055,00 грн. (а. с. 31 - 49).

В обґрунтування позову зазначено, що саме внаслідок винних дій відповідача, як власника квартири НОМЕР_3 , відбулось залиття належної позивачу на праві власності квартири, а відтак відповідач має відшкодувати завдані збитки.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування шкоди, суд виходив з того, що підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди, однак позивачем не доведено та достаньо необґрунтовано позовні вимоги щодо заподіяння відповідачем шкоди.

При цьому суд, виходив з того, що акт, в якому була зазначена причина залиття : пошкодження сантехнічного обладнання складено з порушеннями вимог закону, а інших доказів вини суду не надано.

Разом з тим :

Відповідно до ч.4,5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших громадян.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Не приймаючи, в якості належного доказу акт про залиття квартири позивача, суд відмовляючи в задоволенні позову не навів жодних доводів та доказів, якими спростовано, факт залиття, який підтверджувався не лише актом, складеним працівниками обслуговуючої організації з незначними порушеннями, а й висновком спеціаліста, який обстежував квартиру позивача, та встановив наслідки залиття та перелік пошкоджень.

Таким чином, встановивши факт залиття, суд мав встановити, причину через яку таке залиття відбулося, а не обмежуватись формальним підходом до розгляду справи, та з посиланням на незначні порушення, щодо вимог, які передбачені до форми та змісту акту про залиття, не встановивши обставин, які мають правове значення для вирішення спору, відмовляти в задоволенні позову.

Не зважаючи на те, що акт щодо залиття квартири, складений працівниками ТОВ "Промінь-С" не в повній мірі відповідав вимогам закону, щодо його форми, в ньому було зафіксовано, що затоплення майна позивача відбувалося з квартири, що розташована зверху, тобто з квартири відповідача. Також в акті було встановлено, що мало місце пошкодження сантехнічного обладнання в квартирі відповідача.

Тобто, за таких обставин, саме відповідач була зобов`язана доводити, що затоплення квартири позивача сталося з інших причин, а не через неполадки в сантехнічному обладнанні в квартирі, яка є її власністю і відповідальність за якість якого несе саме власник квартири .

З огляду на недоліки, щодо форми складання акту про залиття, та з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, апеляційним судом було задоволено клопотання про допит свідків, які складали акт, щодо причин залиття квартири позивача.

Свідок ОСОБА_7 , показав суду , що працює в ТОВ "Промінь-С" на посаді інженера, пояснив, що перед складанням акту від 18.09.2019 року, на диспетчерську здійснено дзвінок про те, що квартира зверху затоплює квартиру НОМЕР_4 , черговий сантехнік ОСОБА_5 вийшов на місце та з метою припинення затоплення перекрив стояк.

Під час складання акту, який складався не в день затоплення, а пізніше їх пустили у квартиру НОМЕР_4 , це квартира яка була залита, де він побачив, що на підвісній стелі в кухні були пузирі води, також показав що сліди затоплення були в санвузлі. Причину залиття в акті вказали, так як вода протікала зверху, а також врахувавши пояснення сантехніка, який був в квартирі відповідача. Також показав, що у квартиру зверху 18 вересня вони ходили, однак до квартири їх не пустили.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що він працює сантехніком, пояснив що у вересні 2019 року диспетчер повідомив про надходження заявки, що сталось залиття у квартирі НОМЕР_4 . Це було на його зміні. В квартирі НОМЕР_4 побачив мокрий провисший потолок на кухні і по стінах в кухні текла вода . У той же день піднявся до квартири НОМЕР_3 , де йому відкрив двері молодий хлопець, коли пройшов до кухні побачив що під мийкою текла вода із підводки чи з шарового крану, точно не пам`ятає, потім перекрив кран для подачі води у цій же квартирі НОМЕР_3 .

Свідок ОСОБА_6 вказала, що причиною затоплення була несправність сантехніки, у квартирі НОМЕР_3 , що їй відомо з пояснення сантехніка, який виходив для усунення наслідків аварії в день затоплення . Під час огляду квартири НОМЕР_4 вона побачила, що на кухні наявне часткове замокання підвісної стелі та стін, також побачила, що зі стелі капала вода на кухонний стіл. Після чого піднялись у квартиру НОМЕР_3 , однак їх до квартири не допустили. Також свідок показала, що несправність загально-будинкового стояку та труб з яких він складається на її думку є неможливою, з огляду на те, що будинку лише три роки і труби ще не зносились.

З огляду на покази свідків, колегія суддів встановила, що в акті про залиття квартири АДРЕСА_1 від 18 вересня 2019 року, складеному комісією обслуговуючої компанії ТОВ «Промінь-С» (), затвердженому керівником даного ТОВ, вірно відображені обставини події, характер шкоди та причина завдання шкоди позивачу (а.с. 9, т. 1)

Так як, відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що квартира позивача затоплена не з вини власника квартири НОМЕР_3 з причини несправності сантехнічного обладнання , колегія суддів прийшла до висновку, що вина відповідача є доведеною.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди, суду надано звіт ТОВ «Аелєкон» щодо розміру матеріальної шкоди , який є належним та допустими доказом з огляду на наступне.

Оцінка є об`єктивною та достовірною, згідно ЗУ України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та Національних стандартів оцінки №1 та №2 : Оцінка здійснювалась в термін 30 вересня 2019 р.- 29 жовтня 2019р, тому вказане зауваження представника Відповідача, що «вихідні дані, що брались для проведення даної оцінки були отримані після проведення оцінки» не є вірним. 29 жовтня - це дата завершення складання Звіту з оцінки, згідно Національного Стандарту №1.

Згідно п.53, Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики. В якості однієї із складових вихідних даних (а саме для аналізу) в оцінці міститься Перелік вихідних даних, що надані Замовником оцінки (стр.7 Таблиця 1):

Копія Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.02.2017 р..

Копія паспорта та картки платника податків власника квартири та замовника оцінки.

Копія технічного паспорту.

Копія Заяви від 17.09.2019 р.. |

Копія Акту, складеного представниками ТОВ «Промінь-С» від 18.09.2019 р..

Копія Акту, складеного представниками ТОВ «Промінь-С» від 24.10.2019 р..

Копія Протоколу №35219 мікологічних випробовувань від 25.10.2019 р.

Копія Специфікації від 09.06.2017 р. (Двері у ванну кімнату]

Фото з затоплення

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе в якості належного доказу розміру, завданої шкоди , прийняти акт та звіт наданий позивачем, та стягнути з відповідача на користь позивача 28055 грн. 00 к.у відшкодування майнової шкоди.

Акт від 24 жовтня 2019 року, в якому більш детально були описані пошкодження квартири позивача, які проявились після складання першого акту 18 вересня 2019 року, також є належним доказом, а тому пошкодження зазначені в такому акті могли бути враховані спеціалістом під час складання звіту.

Не спростовані матеріалами справи та відповідачем в доказовому аспекті і розмір витрат на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди в сумі 2120,00 грн.Відтак, позивач має право відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, на відшкодування Відповідачем матеріальної шкоди витрат на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди в сумі 2120,00 грн.

Щодо витрат на проведення мікробіологічного дослідження в сумі 1700,00 грн., то колегія суддів вважає за необхідне відмовити в цій частині вимог, оскільки проведене дослідження не містить достовірної інформації про факти, які пов`язані з предмету спору. Так, вказаним дослідженням та іншими доказами не підтверджено, що грибок в квартирі позивача виник саме після затоплення, яке мало місце у вересні 2019 року. Тобто, не доведено прямого причинного зв`язку між встановленою винною поведінкою відповідача та виникненням грибка в квартирі позивача.

Щодо заявлених вимог про відшкодування витрат Позивача на оренду іншого житла в сумі 12000,00 грн. через неможливість проживати у власній квартирі, колегія суддів виходить з того, що позивачем не надано достатніх доказів про те, що вона дійсно понесла такі витрати у заявленому розмірі, крім того, посилання на те, що у квартирі неможливо було проживати через те, що позивачу було протипоказано знаходитися у приміщеннях, де є грибок та пліснява, не свідчать про те, що такі витрати зобов`язана відшкодовувати відповідач, оскільки не доведено, що грибок в квартирі позивача виник внаслідок винної поведінки відповідача , у вересні 2019 року, а не раніше.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявлені ОСОБА_2 є частково обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи, що внаслідок залиття квартири позивача, остання понесла моральні страждання внаслідок пошкодження власного майна, враховуючи засади розумності та справедливості, колегія дійшла висновку, що у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 3000 грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за їх недоведеністю, оскільки не доведено, що погіршення здоров`я позивача знаходилось у прямому причинному зв`язку з затопленням квартири.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так як, колегією суддів встановлено, що суд не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд порушив процесуальні норми, які стали причиною ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, та враховуючи вимоги ст. 376 ЦПК України, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Крім того в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу під час апеляційного розгляду в розмірі 3500 грн. 00к.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №8261216/16), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 надано:

Акт приймання - передачі професійної правничої допомоги від 07.12.2020 року в якому зазначений, що з 17 листопада 2020р. по 07.12.2020р. надано позивачу професійну правничу допомогу відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги №107 від 01.07.2020р у цивільній справі №753/22311/19

Станом на 07.12.2020р. виконавець надав наступні послуги: складання апеляційної скарги, виготовлення копій документів та додатків до апеляційної скарги, направлення до Київського апеляційного суду апеляційної скарги з додатками поштовим відправленням.

Відповідно до вимог ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вищенаведене, складність справи, а також враховуючи, що скарга позивача на рішення, визнана судом частково обґрунтованою, колегія приходить до висновку, що з відповідача за надання правової допомоги під час апеляційного розгляду підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1365 грн.00 к. Ця сума визначена судом в тому числі пропорційно до задоволених вимог позивача.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судовогозбору відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 817 грн. 83 к. пропорційно до задоволених вимог.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року скасувати та постановити нове про часткове задовлення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .) майнову шкоду у розмірі 30175 ( тридцять тисяч сто сімдесят пять) грн. 00 к. та моральну шкоду 3000 ( три тисячі) грн. 00 к.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .) судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 83 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 1365 (одна тисяча триста шістдесят пять) грн. 00 к.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.

Головуючий

Судді