Справа № 645/5548/20
Провадження № 2/645/376/21
24 лютого 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Горпинич О.В..,
за участю секретаря Іванії К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, -
Представник ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики від 08.11.2017 року та від 18.06.2018 року в загальному розмірі 400 000,00 грн. з яких: 184 200,00 грн. - сума позики за двома довогорами; 184 200,00 грн. - штраф.; 31 600,00 грн. - відсотки річних. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.09.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечував.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила.
Відповідач також в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
При цьому, відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
11.09.2020 року між ОСОБА_1 та первісним позикодавцем ОСОБА_3 був підписаний договір відступлення права вимоги за вищевказаним договором позики.
Відповідача було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги, що підтверджується описом вкладення до цінного листа з повідомленням та квитанціями про відправку вищевказаного договору на адресу ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, 18.06.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняла позику в розмірі 124200,00 грн. Відповідач зобов`язувалась повернути кошти до 18.06.2020 року.
Вищевикладене підтверджується розпискою, наданою ОСОБА_2 ОСОБА_1 про отримання 124200,00 грн., оригінал якої міститься в матеріалах справи.
Строк повернення коштів за договором позики від 08.11.2017 року встановлений до 08.12.2017 року та за договором позики від 18.06.2018 року до 18.06.2020 року, однак у встановлені строки грошові кошти повернуто не було
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно умов пункту 11 Договору, в разі прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання ОСОБА_2 зобов`язалась сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотків річних від простроченої суми.
Згідно наданого позивачем розрахунку розміру відсотків річних, за договором позики від 08.11.2017 року він складає 620552,00 грн., а за договором позики від 18.09.2018 року - 119775,00 грн., що в загальному розмірі складає 740327,00 грн.
Оскільки позивач вважає розраховану суму відсотків занадто великою, вважає за необхідне скоротити її до 31 600,00 грн.
Крім того, ч.1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.
Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.1,2 ст.549 ЦК України).
Так, відповідно до п. 9.3 Договорів позики, ОСОБА_2 зобов`язалась сплатити штраф на користь позивача у розмірі 100 відсотків від суми позики, у разі порушення будь-якого зобов`язання.
Таким чином, сума штрафу за двома договорами позики становить 184200,00 грн.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 197, 206, 265-268, 280-283 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 01.03.2021 року.
Позивач: ОСОБА_1 . АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Головуючий суддя: О.В. Горпинич