Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/134/21
Єдиний унікальний №733/155/21
У Х В А Л А

іменем України

12 лютого 2021 року м.Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Фетісова Н.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Ічнянської районної державної адміністрації в особі Управління соціального захисту населення про визнання права на отримання пільг учасника війни та призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до Ічнянської районної державної адміністрації в особі Управління соціального захисту населення про визнання права на отримання пільг учасника війни та призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що є сільським педагогом на пенсії та згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 02 жовтня 1997 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни, а саме згідно Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» на 50% знижки за користування газом для опалювання житла та електроенергію. Проте, листом від 24 лютого 2020 року за №298, Управління соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації відмовило ОСОБА_1 в наданні пільг як учаснику війни та сільському педагогу на пенсії, в зв`язку з тим, що її дохід (пенсія) перевищує податкову пільгу. Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року за №12-р/2018 р. ч.6 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», яка передбачала надання пільг відповідно до доходу учасника війни та пов`язувала його з податковою соціальною пільгою, визнано неконституційною та вона втратила чинність, тому позивачем і подано до суду позов у відповідності до п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України про визнання права на отримання пільг у виді 50% знижки з оплати газу та електроенергії як учаснику війни та зобов`язання Управління соціального захисту населення призначити пільгу у вигляді 50% знижки з оплати газу та електроенергії.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-третє, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 КАС України у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.

Зокрема, пунктом 3 ч.6 ст. 12 КАС України визначено, що розгляд справ щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг здійснюється за правилами адміністративного судочинства в порядку КАС України.

У позовній заяві ОСОБА_1 заявила дві вимоги: визнати право на отримання пільги у виді 50% знижки з оплати газу та електроенергії як учасника війни та зобов`язання Управління соціального захисту населення призначити пільгу у вигляді 50% знижки з оплати газу та електроенергії. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 подала позов з метою відновлення її права на отримання пільги як учасника війни на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про управління соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1996 року N 461, УПСЗН є місцевим органом державної виконавчої влади, що утворюється відповідно головою районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації і підпорядковується голові цієї адміністрації та Міністерству соціального захисту Автономної Республіки Крим, управлінню соціального захисту населення обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації.

Отже, предметом спору є зобов`язання відповідача, який діє як суб`єкт владних повноважень, вчинити дії з призначення позивачу пільги як учаснику бойових дій, яка призначається у встановленому законом порядку.

Відповідачем у справі є орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №645/212/18.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки відповідачем у справі є орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства та між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тобто позов ОСОБА_1 до Ічнянської районної державної адміністрації в особі Управління соціального захисту населення про визнання права на отримання пільг учасника війни та призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186, 258, 260, 352-355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суддя

постановив:

ОСОБА_1 відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської районної державної адміністрації в особі Управління соціального захисту населення про визнання права на отримання пільг учасника війни та призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до Чернігівського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважатиметься поданою в день первісного звернення до суду.

Суддя Н.В.Фетісова