Справа № 438/1269/21
Провадження № 2/438/351/2021
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 вересня 2021 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно механічний завод» про стягнення заборгованості за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

До Бориславського міського суду Львівської області надійшов позов ОСОБА_1 до ТзДВ «БЛМЗ» про стягнення заборгованості за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Дослідивши позовну заяву та додані матеріали, суд приходить до висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Так, за правилами частини 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначених вимог закону позивачем до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до ТзДВ «БЛМЗ» про про стягнення заборгованості за весь час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Згідно із висновками наведеними в постанові ВСУ у справі № 910/4518/16 від 30 січня 2019 року, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР «Про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Крім цього, позивачем висунуто вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати. Щодо вказаної вимоги, то судом зазначається, що вона не є за своєю суттю вимогою про стягнення заробітної плати, або поновлення на роботі, а також не є вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Виходячи з аналізу ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звернення до суду із вимогою про стягнення моральної шкоди завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також із вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, що не входить до заробітної плати, на даний час не звільняє позивача від сплати судового збору.

Крім того, не вбачається і інших підстав, передбачених ЗУ «Про судовий збір», за якими судовий збір взагалі не справляється, або позивач міг бути звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що оскільки вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку є вимогами майнового характеру, то відповідно до приписів чинного законодавства позивачем повинен бути сплачено судовий збір у розмірі встановленому діючим законодавством.

При цьому, зазначаю, що відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. У відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає ЗУ «Про судовий збір».

За змістом частини 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п. п. 1 п.1 ч. 2 вказаної статті, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як видно із представленого суду позову позивач просить стягнути 10 000,00 грн. моральної шкоди, суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку позивач попередньо не визначає, зважаючи на те, що жодних документів про заробітну плату відповідачів йому не представлено.

За таких обставин, з огляду на надані суду матеріали справи, суд виходить с того, що ставка судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку та моральну шкоду становить мінімальний розмір, визначений ЗУ "Про судовий збір".

З огляду на викладене, розмір судового збору за подання до суду даного позову, за кожну з майнових вимог становить - 908 грн.

Частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху, із наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175 - 177 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно механічний завод» про стягнення заборгованості за весь час затримки розрахунку при звільненні - залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Роз`яснити, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Т. Слиш