Справа № 204/1035/18
Провадження № 2/204/19/21 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

за участю відповідачки ОСОБА_3

за участю представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив встановити факт, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідним племінником ОСОБА_5 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.07.2015 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 998; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовної заяви вказав, що ОСОБА_8 та її сину - ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на її частину квартири, яку, як єдиний спадкоємець, прийняв її син ОСОБА_7 , адже він був зареєстрований та фактично проживав разом зі своєю матір`ю на момент її смерті відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК. Свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі він не отримував. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на всю квартиру. Найближчим його родичем та спадкоємцем п`ятої черги є позивач як двоюрідний дядько. Жодних інших спадкоємців немає. Позивач вчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що він є людиною дуже похилого віку (1937 року народження) та хворіє на гіпертонію, у зв`язку з чим потребує постійного лікування у тому числі в умовах стаціонару. Йому важко пересуватися, що унеможливило виїзд до нотаріуса та подання ним заяви про прийняття спадщини. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2017 р., яке набрало законної сили 07.11.2017 р., позивачу було встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю в 1 місяць.16.11.2017 р., тобто у строк, встановлений судом, позивач звернувся до приватного нотаріуса ДНМО Царейкіна М.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою від 16.11.2017 р. Постановою від 11.12.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право на спадщину. Усно нотаріус пояснив, що причиною відмови стало відсутність документів, що підтверджують спорідненість зі спадкодавцем, а також те, що квартиру у спадщину прийняла донька ОСОБА_7 - Відповідач № 1 згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом № 998 від 20.07.2015 р. та здійснила її відчуження. На теперішній час Квартира належить Відповідачу № 2. ОСОБА_7 є двоюрідним племінником позивача по материнській лінії. Разом з тим, у зв`язку з неточностями в написанні ПІБ всього ланцюга родичів, які їх пов`язують, довести документально у позасудовому порядку родинні зв`язки є неможливим. Як вже зазначалось, однією з підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є те, що спадщину прийняла донька ОСОБА_7 . Відповідач № 1. Разом з тим, у ОСОБА_7 ніколи не було дітей, а Відповідача № 1 як фізичної особи не існує в загалі. В процесі розгляду цивільної справи № 200/18054/15-ц за позовом ОСОБА_5 до Дніпропетровської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом були зроблені запити до відповідних державних органів, відповідно до яких актовий запис про народження Відповідача № 1 відсутній; інформація про присвоєння податкового номера Відповідачки № 1 також відсутня; відсутні й актові записи про одруження Відповідачки № 1 з ОСОБА_9 та розірвання шлюбу між ними. Таким чином, враховуючи викладене, позивач вважає, що право власності на квартиру було оформлено по підробленим документам шахрайським способом. Отже, враховуючи викладене, позивач вважає, що подавши заяву про прийняття спадщини у додатковий строк, встановлений судом, став власником спадкового майна з часу відкриття спадщини, а Відповідачка № 1 не мала права на спадкування, а свідоцтво про право на спадщину за законом № 998 від 20.07.2015 р., виданого на ім`я Відповідачки № 1 є недійсним.

ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити позивачеві в задоволення його позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що 27 липня 2015 року відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Іщенко Н.Д. вона придбала у ОСОБА_6 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації, яка міститься в зазначеному договорі купівлі-продажу, дана квартира належала громадянці ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданим приватним нотаріусом Царейкіним М.М. з договору купівлі-продажу вбачається, що нотаріус виконав всі покладені на нього обов`язки щодо перевірки зазначеної квартири на предмет відсутності заборон, арештів, іпотеки та інше, а також пересвідчився, що зазначена квартира дійсно належить ОСОБА_6 , перевірив її дієздатність, паспорт громадянина України. Громадянка ОСОБА_6 в присутності приватного нотаріуса ставила свій особистий підпис на зазначеному договорі купівлі-продажу квартири, а вона особисто це бачила та звичайно розписувалась в договорі купівлі-продажу. Таким чином, вона вважає, що придбала зазначену квартиру на законних підставах. Їй раніше не були відомі ні продавець квартири ОСОБА_6 , ні ОСОБА_5 , які в них між собою стосунки та інше. Також зазначила, що продавця вказаної квартири вона знайшла через ріелтора, який і знайшов цю квартиру та пізніше запропонував їй купити її, запевнивши, що зі сторони ріелторської компанії також перевірялась ця квартира на предмет належності квартири саме ОСОБА_6 . Крім цього, за час проживання в квартирі вона зробила сучасний ремонт, вартість якого складає близько 20000000 грн. Також, пізніше було подано відзив представником відповідачки ОСОБА_4 , в якому вона також просила відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року було уточнено відповідачку у справі - ОСОБА_10 на належну відповідачку - ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача просила задовольнити дану позовну заяву, посилаючись на обставини справи.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позовної заяви.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (оскільки невідоме її зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи), про причини своєї неявки до суду не повідомила. Відзиву на позов не подала.

Вислухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року у справі № 200/18054/15 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 7139. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на її частину квартири, яку, як єдиний спадкоємець, прийняв її син ОСОБА_7 , адже він був зареєстрований та фактично проживав разом зі своєю матір`ю на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не отримував. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 596. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . Найближчим родичем померлого та спадкоємцем п`ятої черги є позивач як двоюрідний дядько; жодних інших спадкоємців немає.

Даним рішенням ОСОБА_5 визначено додатковий строк в один місяць для прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т-1, а.с. 19-21).

Постановою від 11 грудня 2017 року приватним нотаріусом Царейкіним М.С. ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 в зв`язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій (Т-1, а.с. 23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача його матір`ю є « ОСОБА_11 » (а.с. 31), в той час, як в свідоцтві про смерть Серії НОМЕР_1 по батькові зазначено « ОСОБА_11 » (Т-1, а.с. 33).

Зі свідоцтва про народження « ОСОБА_11 » вбачається, що її батьками є « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_13 » (Т-1, а.с. 32).

З архівної довідки від 20.11.2015 року № 01-30/293,294 вбачається, що в архівному фонді Харківської духовної консисторії в метричній книзі Миколаївської церкви с. Руський Орчик Костянтиноградського повіту ОСОБА_14 за 1907 рік є запис № 27 про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15 , батьки якої: «Села ОСОБА_16 крестьянин ОСОБА_17 и законная жена его ОСОБА_18 , оба православные» (так у документі, текс російською мовою) (Т-1, а.с. 34).

Відповідно до архівної довідки від 20.11.2015 року № 01-30/293,294, в архівному фонді Бюро записів актів громадянського стану районних відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області у книзі реєстрації актів про шлюб по Русько-Орчицькій сільській раді Зачепилівського району Полтавської округи (так у документі) за 1926 рік є запис від 20 лютого 1926 року (реєстраційний номер 29) про шлюб ОСОБА_19 , 1906 року народження та ОСОБА_20 , 1907 року народження (Т-1, а.с. 35).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася дитина - « ОСОБА_21 » (так у документі, текст російською мовою), відповідно до архівної довідки від 20.11.2015 року № 01-30/293, 294 (Т-1, а.с. 36).

03 червня 1977 року « ОСОБА_22 » та « ОСОБА_23 » уклали шлюб, відповідно до якого « ОСОБА_23 » змінила прізвище на « ОСОБА_24 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 (Т-1, а.с. 39).

Від даного шлюбу народилася дитина - ОСОБА_7 , відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 (Т-1, а.с. 40).

Крім того, факт споріднення між вищевказаними особами підтвердили допитані в судовому засіданні свідки - безпосередньо представник позивача, якого було допитано в якості свідка, а також свідки ОСОБА_25 .

За таких обставин, з урахуванням вищевказаних обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідним племінником ОСОБА_5 .

В матеріалах справи містяться копії документів спадкової справи № 34/2015 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , з якої вбачається, що 20.07.2015 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_7 (Т-1, а.с. 169).

У зв`язку з вищевикладеним, 20 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Царейкіним М.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька ОСОБА_6 (Т-1, а.с. 193).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З відповіді Індустріального районного у місті Дніпропетровськ відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що реєстрації шлюбу між ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_10 , а також розірвання шлюбу між ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_27 не значиться (Т-1, а.с. 41).

З відповіді Красногвардійського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 20.05.2016 року № 1083/15-25 вбачається, що актовий запис про народження ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 24.01.1983 року відсутній (Т-1, а.с. 42).

З відповіді Державної податкової інспекції у кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 09.06.2016 року № 8915/10/04-65-08-01-23 вбачається, що громадянку ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не ідентифіковано серед платників податків Центрального району міста Дніпропетровська (Т-1, а.с. 43).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Зокрема, в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 (провадження № 61-15499св18) зазначено: «Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо» (з повним текстом постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/86309993.

Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так само, й згідно з ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд зобов`язаний враховувати правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17, оскільки право на відступлення від її правового висновку має лише суд касаційної інстанції, шляхом передачі такої справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.

Крім цього, 28 січня 2020 року Дніпровським апеляційним судом було розглянуто скаргу ОСОБА_6 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_6 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Маєвська Марія Вікторівна, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду за клопотанням ОСОБА_5 провадження у даній справі закрито, оскільки апеляційна скарга подана і підписана ОСОБА_6 , особою, яка не отримувала паспорт.

Як було вказано вище, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такої особи взагалі не існує, відтак свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.07.2015 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 998 повинно бути визнано недійсним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

27 липня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а.с. 104), а 04 вересня 2015 року остання змінила прізвище та ім`я на ОСОБА_3 (Т-1, а.с. 91).

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 2114 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 215, 388, 1216, 1222, 1268, 1301 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 223, 229, 258-259, 263-265, 273, 352, 315-319, 354-355, 416 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідним племінником ОСОБА_5 .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.07.2015 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 998.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2114 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя В.В. Самсонова