Справа № 359/4054/21
Провадження № 2/359/2236/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У травні 2021 року ОСОБА_3 звернувся з вказаним позовом. В обґрунтування зазначив, що він обіймав посаду начальника Центру забезпечення підготовки персоналу Навчально-сертифікаційного центру ДП «Украерорух». Листом від 29.01.2021р. ОСОБА_3 було повідомлено про скорочення посади, яку він обіймає, з 08.04.2021р., та наступне вивільнення, відповідно до Наказу Украероруху від 31.12.2020 №1237 «Про затвердження штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху» та Наказу Украероруху від 05.01.2021р. №6 «Про затвердження Переліку посад структурних підрозділів Украероруху, що підлягають скороченню». Згідно з Наказом №363/о від 07.04.2021 ОСОБА_3 , звільнено з роботи 08.04.2021 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення ОСОБА_3 вважає незаконним, а сам наказ, прийнятим із порушенням трудового законодавства. Так, фактично не відбулась організаційна зміна структурних підрозділів, що нібито стало підставою для скорочення посади позивача, а просто змінились назви підрозділів. Замість посади позивача з`явилась посада начальника Відділу забезпечення підготовки персоналу (далі - ВЗПП) навчально-сертифікаційного центру, однак обов`язки на посадах не змінились, основні функції і завдання роботи залишились попередні, була виключена лише одна функція - Організація та здійснення бібліотечно-інформаційного забезпечення професійної підготовки та науково-методичної роботи НСЦ і виробничої діяльності підрозділів Украероруху. Кваліфікаційним вимогам щодо посади начальника ВЗПП позивач відповідав. Фактично у відповідача відбулася зміна істотних умов праці, про що слід було повідомити позивача. Також відповідачем порушена ст.49-2 КЗПП України, а саме відповідач просто надав перелік всіх вакантних посад на підприємстві, включно з посадами явно невідповідними для позивача, не надавши ні відповідних кваліфікаційних вимог, ні посадових обов`язків для таких посад, затверджених у встановленому порядку. Крім того, в Переліку вакантних посад по головному підприємству станом на 01.02.2021, тобто фактично ще в період роботи позивача на своїй посаді, відповідач уже визначив посаду позивача як вакантну, зокрема вказано: «Начальник відділу забезпечення підготовки персоналу, кількість штатних одиниць 1, посадовий оклад 38 215,00 грн.», при цьому не запропонувавши її позивачу для переведення. Позивач не відмовлявся від переведення на інші вакантні посади, а лише утримався від написання заяви про переведення на іншу посаду за власним бажанням. Також відповідач не врахував преважного права позивача на залишення на роботі. Крім того, було порушено порядок отримання згоди профспілки на звільнення позивача, оскільки така згода була надана 08.04.2021, а наказ про звільнення вже був підписаний 07.04.2021. Вказане свідчить про те, що звільнення позивача відбулося із порушенням чинного законодавства України, а тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Украерорух» №363/о від 07 квітня 2021 року про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Центру забезпечення підготовки персоналу Навчально-сертифікаційного центру ДП «Украерорух», поновити позивача на посаді начальника Центру забезпечення підготовки персоналу Навчально-сертифікаційного центру ДП «Украерорух», стягнути з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2021 справа була прийнята до провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.88 т.1).

10.06.2021 на адресу суду надійшов відзив від ДП «Украерорух». Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та вважав наказ про звільнення законним та прийнятим на підставі норм законодавства. Так, на підставі наказу Украероруху від 31.12.2020 відбулись зміни в організаційній структурі навчально-сертифікаційного центру Украероруху. Також були внесені зміни в Положення про навчально-сертифікаційний центр та про відділ забезпечення підготовки персоналу. Оскільки посада позивача була в переліку посад, що підлягають скороченню, ДП «Украерорух» підготувало письмове попередження від 29.01.2021 про скорочення посади позивача через 2 місяці після його отримання та надало позивачу перелік вакантних посад по підприємству. А отже, відповідачем були виконані вимоги ст.49-2 КЗпП України. Однак позивачем протягом 2 місяців до дня звільнення так і не було подано жодної заяви про обрання ним будь-якої вакантної посади. Без волевиявлення позивача ДП «Украерорух» не міг перевести позивача на іншу посаду. Крім того, відповідач направив до Первинної профспілкової організації апарату управління подання про розірвання трудового договору з позивачем від 07.04.2021. У відповідь Первинна профспілкова організація апарату управління (далі - ППОАУ) надала згоду на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, відповідачем дотримані вимоги ст.43 КЗпП України.

26.08.2021 позивач направив на адресу суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив суд також стягнути з ДП «Украерорух» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 235121 грн 36 коп, судовий збір за вимогу майнового характеру. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просив стягнути 214003 грн 08 коп.

У судовому засіданні 15 жовтня 2021 року позивач позов підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що дії відповідача вважає незаконними, оскільки замість скорочення штату мали б його перевести на іншу посаду, так як у відповідача відбулась зміна істотних умов праці. Жодних змін в організації і праці в його підрозділі не відбулося. За умов скорочення штату за умови написання позивачем заяви про переведення, його змусили б взяти участь у конкурсній процедурі на заняття посади. Підтвердив, що з жодною заявою про переведення до відповідача не звертався.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримує позовні вимоги, просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 працював в ДП «Украерорух» на посаді начальника Центру забезпечення підготовки персоналу Навчально-сертифікаційного центру. Ця обставина підтверджується відповідним записом №28 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданій на ім`я позивача (а.с.120-133 т.2).

Наказом Украероруху від 03.07.2019 №605 було введено у дію з 03.07.2019 оновлену організаційну структуру навчально-сертифікаційного центру Украероруху та затверджено штатний розпис центру. Так, у Центрі забезпечення підготовки персоналу Навчально-сертифікаційного центру за штатом знаходився начальник центру та в його підпорядкуванні відділ забезпечення електронного навчання та відділ адміністративного та інформаційного забезпечення. Центр перебуває в адміністративному підпорядкуванні у директора навчально-сертифікаційного центру та у функціональному підпорядкуванні у заступника директора. Всього у ЦЗПП по штатному розпису 19 осіб (а.с.100-104 т.1).

Наказом Украероруху від 31.12.2020 №1241 у зв`язку із введенням у дію наказом Украероруху від 03.12.2020 №1124 оновленої організаційної структури Украероруху було введено у дію з 04.01.2021 організаційну структуру навчально-сертифікаційного центру Украероруху, визнано таким, що втрачає чинність з 09.04.2021 наказ Украероруху від 03.07.2019 №605. Так відділ забезпечення підготовки персоналу перебуває в адміністративному підпорядкуванні у начальника навчально-сертифікаційного центру та у функціональному підпорядкуванні у заступника начальника центру (а.с.105-106 т.1).

Наказом Украероруху від 31.12.2020 №1237 з 04.01.2021 був введений новий штатний розпис. У ВЗПП по новому штатному розписі перебуває 13 осіб (а.с.153 т.2). У начальника відділу немає в підпорядкуванні інших відділів.

Зі змісту розділу 3 Положення про центр забезпечення підготовки персоналу навчально-сертифікаційного центру від 31 січня 2020 року №2.2.1-09-44 (а.с.140-149 т.1) вбачається, що основними завдання ЦЗПП є забезпечення організації та проведення професійної підготовки персоналу Украероруху, його екзаменування, оцінювання і тестування відповідно до вимог чинного законодавства України, Статуту Украероруху, організаційно-розпорядчих документів Украероруху, відповідно до нормативно-правових актів Державіаслужби; забезпечення організації та проведення професійної підготовки працівників інших підприємств, організацій, установ, зокрема іноземних, та фізичних осіб, зокрема нерезидентів, їх екзаменування, оцінювання і тестування відповідно до вимог чинного законодавства України, Статуту Украероруху, організаційно-розпорядчих документів Украероруху, відповідно до нормативно-правових актів Державіаслужби; забезпечення організації та проведення науково-методичної роботи за напрямами: організація повітряного руху; зв`язок, навігація та спостереження; інформаційні технології; авіаційна безпека; професійна підготовка персоналу, в тому числі мовна підготовка.

Зі змісту розділу 3 Положення про відділу забезпечення підготовки персоналу навчально-сертифікаційного центру від 19 лютого 2021 року №2.2.3-04-55 (а.с.150-159 т.1) вбачається, що основними завдання ВЗПП є забезпечення організації та здійснення професійної підготовки (початкової підготовки, перепідготовки, підтримання/ відновлення/ підтвердження та підвищення кваліфікації) персоналу Украероруху, його екзаменування, оцінювання і тестування відповідно до вимог чинного законодавства України, Статуту Украероруху, організаційно-розпорядчих документів Украероруху та прав, наданих Державіаслужбою; забезпечення організації та здійснення професійної підготовки (початкової підготовки, перепідготовки, підтримання/ відновлення/ підтвердження та підвищення кваліфікації) працівників інших підприємств, організацій, установ, зокрема іноземних, та фізичних осіб, зокрема нерезидентів, їх екзаменування, оцінювання і тестування відповідно до вимог чинного законодавства України, Статуту Украероруху, організаційно-розпорядчих документів Украероруху та прав, наданих Державіаслужбою; забезпечення організації та проведення науково-методичної роботи в НСЦ.

Листом №1-24.2/775/21 від 29.01.2021 ОСОБА_3 було повідомлено про скорочення посади, яку він обіймає, з 08.04.2021р., та наступне вивільнення, відповідно до Наказу Украероруху від 31.12.2020 №1237 «Про затвердження штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху» та Наказу Украероруху від 05.01.2021р. №6 «Про затвердження Переліку посад структурних підрозділів Украероруху, що підлягають скороченню». ОСОБА_3 запропоновано вакантні посади в цілому по підприємству (додаток на 31 арк). Також зазначено, що за відсутності посад, які б відповідали кваліфікаційному рівню позивача, або у випадку відмови ОСОБА_3 від переведення на одну із запропонованих посад, трудовий договір з ОСОБА_3 буде розірвано на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.107 т.1- попередження, а.с.108-138 т.1 - перелік вакантних посад станом на 29.01.2021). З вказаним попередженням позивач ознайомився під підпис.

Позивач разом з позовною заявою у якості додатку надав перелік вакантних посад ДП «Украерорух» станом на 01.02.2021 (а.с.48-55).

Як у переліку посад станом на 29.01.2021, наданому доказі відповідачем, так і у переліку посад станом на 01.02.2021, наданому доказі позивачем, серед вакантних посад була посада начальника відділу забезпечення підготовки персоналу.

Згідно з Наказом №363/о від 07 квітня 2021 року «Про звільнення», ОСОБА_3 , начальника центру забезпечення підготовки персоналу навчально- сертифікаційного центру «Украерорух», звільнено з роботи 08 квітня 2021 року за скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ Украероруху від 05.01.2021 №6 «Про затвердження Переліку посад структурних підрозділів Украероруху, що підлягають скороченню», попередження про скорочення посади та наступне вивільнення від 29.01.2021 №1-24.2/775/21, протокол засідання тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства від 02.04.2021 №3 (а.с.160 т.1).

Наказом Украероруху №457/0 від 22 квітня 2021 року було внесено зміни до наказу від 07.04.2021 №363/0 «Про звільнення» ОСОБА_3 , а саме вилучено з підстави до наказу рядок "протокол засідання тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства від 02.04.2021 №3" (а.с.161-162 т.1).

Суду був наданий протокол засідання тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства від 02.04.2021 №3, з якого встановлено, що в ньому немає відомостей про позивача (а.с.207-247 т.2).

Позивачу надавався перелік вакантних посад в ДП «Украерорух» станом на 08.04.2021 (а.с.53-55 т.1), однак серед цього переліку посад вже не було посади начальника відділу забезпечення підготовки персоналу.

Первинна профспілкова організація апарату управління 07 квітня 2021 року протоколом №5 проінформувала позивача про те, що до профспілкового комітету від адміністрації Украероруху надійшло подання про надання згоди на розірвання з ОСОБА_3 трудового договору у зв`язку із скороченням штатної чисельності персоналу. Також профспілка запросила позивача на засідання профкому, яке відбудеться 08.04.2021 о 10.00, у разі його неявки вказане питання буде розглянуто без присутності ОСОБА_3 (а.с.56 т.1).

Первинна профспілкова організація апарату управління за результатом розгляду подання адміністрації АУ Украероруху від 07.04.2021 №1-16.2/2772/21 дала згоду на розірвання з ОСОБА_3 трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вказане підтверджується протоколом ППОАУ від 08.04.2021 №07-04 (а.с.57 т.1, а.с.139 т.1).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 18.02.2021 його було переведено на посаду начальника відділу забезпечення підготовки персоналу навчально-сертифікаційного центру Украероруху з 09 квітня 2021 року (а.с.154 т.2).

Як вбачається з службової записки т.в.о. начальника управління з цифрової трансформації, інформаційних технологій та кіберзахисту Стародубець С. від 26.04.2021 ОСОБА_3 в усій формі в телефонній розмові пропонувалась робота начальника відділу корпоративних мереж цього управління, який від посади відмовився (а.с.163 т.1).

Листом від 30.04.2021 відповідач повідомив ОСОБА_3 про результат розгляду скарги, а також направив позивачу перелік вакансій по підприємству станом на цю дату, пояснивши, що він на підставі ст. 42-1 КЗпП України має переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу. Запропоновано ОСОБА_3 надати відповідну заяву до відділу з кадрового забезпечення управління персоналу Украероруху у разі вибору ОСОБА_3 посад, які б відповідали б його кваліфікаційному рівню та досвіду роботи (а.с.2-30 т.2).

Листом від 19.05.2021 Украерорух повторно направив позивачу перелік вакансій по підприємству станом на цю дату (а.с.194-217 т.1). Вказаний лист було отримано позивачем, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.53-56 т.2).

Зі змісту службової записки заступника начальника навчально-сертифікаційного центру Васильєва Д. від 08.07.20221 вбачається, що ОСОБА_3 відповідав кваліфікаційним вимогам до вакантної посади начальника відділу забезпечення підготовки персоналу навчально-сертифікаційного центру Украероруху, встановленим положенням про цей відділ від 19.02.2021. Однак, ОСОБА_3 не звертався до керівництва навчально-сертифікаційного центру Украероруху щодо візування заяви про переведення (а.с.31 т.2).

Спірні правовідносини регулюються главою XV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України.

4. Норми права, якими керується суд, при вирішенні спору.

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові справи, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. За змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 345/1663/18 (провадження № 61-1072св20) зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення».

Згідно з положенням ч.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ч.2 ст.65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі №519/160/16-ц та від 25 листопада 2019 року у справі №415/5022/18 суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Згідно з п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Судом встановлено, що у відповідача ДП «Украерорух» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, реорганізація підприємства зі скороченням штату працівників. Так, за новою організаційною структурою Навчально-сертифікаційного центру ДП «Украерорух» замість центру забезпечення підготовки персоналу створений відділ забезпечення підготовки персоналу. Якщо в центрі забезпечення підготовки персоналу існували два відділи забезпечення електронного навчання та адміністративного та інформаційного забезпечення, то у новоствореному відділі забезпечення підготовки персоналу таких відділів немає. При цьому відбулось скорочення посад за штатним розписом, а саме в центрі забезпечення підготовки персоналу за штатом було 19 осіб, у відділі штат складає 13 осіб. Відповідно зміни були внесені і в Положення про навчально-сертифікаційний центр та про відділ забезпечення підготовки персоналу.

Не встановлено судом порушення ДП «Украерорух» вимог закону при звільненні позивача щодо його працевлаштування. Так, позивачу були надані пропозиції про наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення. Позивач разом з позовною заявою надав перелік вакансій, які йому було запропоновано станом на 01.02.2021 та на 08.04.2021 (день звільнення). Також позивачу надавався такий перелік одночасно з попередженням про звільнення 29.01.2021.

Суд відхиляє доводи позивача, що йому не було запропоновано вакансію начальника відділу забезпечення підготовки персоналу, оскільки така посада є в переліках вакантних посад станом на 29.01.2021 та 01.02.2021. У зв`язку з поданням іншою особою заяви на переведення на таку посаду, цієї посади вже не було в переліку станом на 08 квітня 2021 року.

В судовому засіданні на пряме запитання суду позивач та його представник адвокат Куксюк А.Л. неодноразово наголошували, що вважаючи незаконними дії відповідача, за власним вибором не писали жодної заяви про переведення.

В той же час, суд наголошує, що відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Позивач мав висловити свою згоду на переведення на будь-яку обрану ним посаду, однак цього не зробив. В той же час, відповідач не мав права перевести позивача без його згоди на іншу посаду.

Суд критично відноситься і до зазначення позивачем про порушення ДП «Украерорух» вимог ст.42 КЗпП України, адже переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад, а в цьому випадку мало місце скорочення посади, яку займав лише позивач.

Крім того, відповідач направляв листи 30.04.2021, 19.05.2021 позивачу на виконання вимог ст. 42-1 КЗпП України щодо реалізації ОСОБА_3 переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу.

Також суд звертає увагу, що у відповідача наказом ДП «Украерорух» від 26.06.2020 №641 затверджена процедура відбору персоналу при переведенні та прийняття на роботу (а.с.167-206 т.2). Зі змісту розділу 2 цієї процедури вбачається, що процедура застосовується для відбору кандидатів на вакантні посади Украероруху при переведенні працівників підприємства або прийнятті на роботу, крім випадків, коли нормативно-правовими актами та організаційно-розпорядчими документами Украероруху визначено інший порядок відбору кандидатів (наприклад, для таких посад: директор; заступник директора; директор РСП; директор ВСП «ЦАПС»; диспетчер управління повітряним рухом; інженерно-технічний персонал підрозділів зв`язку, навігації та спостереження, який виконує операційні завдання з технічної експлуатації обладнання організації повітряного руху, військовослужбовці, які відряджаються до Украероруху Міністерством оборони України, медичний персонал, льотний склад тощо). У разі наявності резюме або заяви тільки від одного кандидата на відповідну вакантну посаду (після оприлюднення інформації про вакансію) за погодження з безпосереднім керівником та керівником самостійного структурного підрозділу прийняття або переведення кандидатів може здійснюватись без застосування Процедури. У такому випадку керівник структурного підрозділу, де є вакантна посада, організовує професійний відбір кандидата на свій розсуд та надає до відділу кадрів коротку характеристику - рекомендацію, завізовану керівником самостійного структурного підрозділу, із зазначення виявлених під час відбору досвіду, знань, умінь, особистісних якостей та прийнятого рішення щодо кандидата.

За цією процедурою ОСОБА_3 також мав би подати заяву на обрану ним вакантну посаду, і випадку, якщо б не було інших осіб, що бажають зайняти ту ж посаду, він не проходив би конкурсний відбір.

Щодо дотримання відповідачем вимог ст.43 КЗпП України суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019р. у справі №336/5828/16 було зроблено висновок, що як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення нас час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Оскаржуваний наказ про звільнення був винесений 07 квітня 2021 року, і в цей же день відповідач звернувся до профспілкового органу для отримання згоди. Фактично, на час прийняття рішення про звільнення працівника у ДП «Украерорух» не було відповідного рішення профспілки. Згода на звільнення була надана первинною профспілковою організацією апарату управління 08 квітня 2021 року.

В той же час, з урахування наведеної вище позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, суд приходить до висновку, що відсутність такої згоди на звільнення 07 квітня 2021 року та отримання її 08 квітня 2021 року, сама по собі не є безумовною підставою для поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що в ДП «Украерорух» відбулись зміни в організації виробництва і праці, а саме, скорочення посад, в тому числі й скорочення посади начальника Центру забезпечення підготовки персоналу Навчально-сертифікаційного центру ДП «Украерорух», яку обіймав позивач. Позивач був попереджений про наступне вивільнення за два місяці з дати попередження, з моменту попередження про наступне вивільнення та до дати звільнення йому пропонувались усі вакантні посади на підприємстві. Позивач не написав та не подав жодної заяви до ДП «Украерорух» щодо переведення його на будь-яку посаду.

Таким чином, ДП «Украерорух» при звільненні ОСОБА_3 не були порушені вимоги ч.2 ст.40 КЗпП України та ч.3 ст.49-2 КЗпП України у зв`язку з цим позовні вимоги про скасування наказу про звільнення, та поновлення на роботі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є похідними від вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні яких ОСОБА_3 відмовлено. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 214003 грн 08 коп., відсутні.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_3 сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень та 2351,22 грн, а всього на загальну суму 3259,22 грн. Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.17 т.1 та а.с.83 т.2). Також ОСОБА_3 просив стягнути на свуою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20 грудня 2021 року.

Суддя: О.Ю. Семенюта