ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Провадження №2/756/1715/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Губерського К.С.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Джунь Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат за житлово-комунальні послуги у порядку регресу, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про стягнення коштів, в якому зазначив, що він є співвласником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме власником 1/2 частини вказаного будинку.

Власником іншої Ѕ частини зазначеного будинку є ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що оплату за спожиті житлово-комунальні послуги (послуги з постачання електроенергії) він сплачує самостійно, відповідач при цьому не бере участі у витратах.

За період з липня 2019 по вересень 2020 позивач сплатив за послуги з постачання електроенергії 6442,08 грн., у зв`язку з чим вважає, що відповідач, який солідарно повинен нести тягар оплати житлово-комунальних послуг, повинен повернути йому 3221,04 грн.

На підставі викладеного просив стягнути з відповідача 3221,04 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених на оплату житлово-комунальних послуг (послуг з постачання електроенергії).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем чиняться перешкоди у користуванні власністю відповідача, він не може потрапити до будинку, ключів йому позивач не надає, на будь-які звернення не реагує, тому відповідач позбавлений можливості користуватися електроенергією. Крім того, вказав, що постійно оплачує житлово-комунальні послуги на відповідному сайті. Також на думку відповідача, у тій половині будинку, яка не зайнята позивачем, відповідно виділена відповідачу, взагалі відсутнє електропостачання та опалення. Як пояснив відповідач, між ним та позивачем також існує спір з приводу самовільно збудованого позивачем будинку на ділянці, де розташований належний сторонам житловий будинок.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 02.08.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Караваєвою Л.А., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2017 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23.05.2008 державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 як спадкоємцю після смерті ОСОБА_3 , вона є власником Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.10, 12).

Як убачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи від 10.02.2020 та від 05.12.2019, зареєстрованим місцем проживання сторін є АДРЕСА_1 (приватний будинок) (а.с.13-14).

Згідно договору про користування електричною енергією №052509032 укладеного між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_2 остання зобов`язалась оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, визначені договором (а.с.18-21).

З роздруківки з сайту (особистого кабінету) енергопостачальника (а.с.22-29) вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 з адресою АДРЕСА_1 ; за період з червня 2019 по серпень 2020 по рахунку сплачено: за червень 2019 - 258 грн., за липень 2019 - 319,80 грн., за серпень 2019 - 377,28 грн., за вересень 2019 - 226,08 грн., за жовтень 2019 - 424,32 грн., за листопад 2019 - 232,80 грн., за грудень 2019 - 358,80 грн., за січень 2020 - 340,32 грн., за лютий 2020 - 259,68 грн., за березень 2020 - 316,80 грн., за квітень 2020 - 513,36 грн., за травень 2020 - 882,96 грн., за червень 2020 - 614,16 грн., за липень 2020 - 656,16 грн., за серпень 2020 - 664,56 грн., на загальну суму 6442,08 грн.

Згідно наданих квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг (а.с.32-46) позивач сплатив за період з червня 2019 по серпень 2020 суму коштів в розмірі 6442,08 грн., що узгоджується з роздруківкою з особистого кабінету енергопостачальника, у зв`язку з чим частка оплати за житлово-комунальні послуги кожного з проживаючих у квартирі, які користуються такими послугами, складає Ѕ та становить 3221,04 грн., що також узгоджується з розрахунком, наявним в матеріалах справи (а.с.47-50).

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.05.2017 та постановою Верховного Суду від 04.12.2019, позов ОСОБА_4 до ПАТ «Київенерго», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору про користування електричною енергією недійсним залишено без задоволення.

В матеріалах справи також містяться надані відповідачем квитанції про сплату послуг з енергопостачання, які стосуються періоду 2016-2018 років.

З пояснень відповідача убачається, що позивачем чиняться їй перешкоди у користуванні належною їй частиною будинку, що унеможливлює користування нею електричною енергією, а відтак і оплату за неї, на підтвердження чого надано витяг з висновку експерта №1030/11-2020 за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 10.11.2020, відеозапис на CD-диску та світлини будинку.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Посилання відповідача на те, що позивачем чиняться їй перешкоди у користуванні її частиною будинку та існує спір щодо самовільно збудованого позивачем будинку, на підтвердження чого надано рішення судів, витяг з висновку експерта, світлини будинку та диск (а.с.89-106, 124-132), не спростовують обов`язку відповідача як власника щодо оплати житлово-комунальних послуг.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.08.2020 справа №703/2200/15-ц.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги (послуги з постачання електроенергії) є законними та підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму коштів в розмірі 3221,04 грн.

Твердження відповідача щодо своєчасної оплати нею послуг з енергопостачання та про відсутність енергопостачання та опалення у відведеній їй частині будинку не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки надані відповідачем докази не підтверджують наведених посилань.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновки суду не спростовують.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 279, 280, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про стягнення витрат за житлово-комунальні послуги у порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати за житлово-комунальні послуги у порядку регресу в розмірі 3 221,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 18.02.2021.

Суддя: О.В.Диба