Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті

20.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Мутафа Володимира Андрійовича на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

26.09.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, зазначаючи, що 25.05.2019 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 250 000,00 доларів США, які позивач зобов`язався повернути в строк до 01.09.2019 року. У встановлений сторонами строк відповідач не повернув позивачу суму позики, на неодноразові вимоги позивача про повернення коштів не реагував, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики в розмірі 250 000,00 доларів США (т.1, а.с. 3-14).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2019 року позов ОСОБА_3 було задоволено (т.1, а.с.78-80).

05.08.2021 року від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Мутафа В.А. надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2019 року, в якій апелянти просять скасувати його, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (т.2, а.с.1-151).

Так, апелянти мотивують свою апеляційну скаргу тим, що оскаржуване ними рішення порушує їх права і свободи, інтереси та обов`язки, а тому просять поновити їм строк на його оскарження.

Дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Мутафа В.А., апеляційний суд дійшов висновку, про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1, 2 ст.354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Так, із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення Приморського районного суду м.Одеси було постановлене 25.11.2019 року, а повний текст складено 26.11.2019 року.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Мутафа В.А., була подана 05.08.2021 року, тобто більше ніж через 1 рік і 8 місяців після ухвалення оскаржуваного рішення.

Згідно з ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Положення ст. 358 ЦПК України передбачають можливість поновлення строків на апеляційне оскарження лише у випадку, коли особа не була залучена до участі у справі і не знала про судове рішення, а також внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Проте, апелянтом не наведено непереборних обставин, які б перешкоджали подати апеляційну скаргу своєчасно, з урахуванням обізнаності про розгляд справи судом першої інстанції, принаймні до спливу 1 року з дати постановлення судового рішення.

Крім того, під час розгляду справи, ОСОБА_4 як від свого імені власноруч (т.1 а.с.46, 61, 114-117), так і від своїх представників адвоката Нікітіної Г.Е. та ОСОБА_5 , подавав до суду першої інстанції заяви та клопотання (т.1, а.с. 36,123).

Також слід зазначити, що згідно до відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області він був зареєстрований з 24.07.1996 року АДРЕСА_1 . (т.1, а.с. 58), яка була зазначена у заявах, та куди направлялась копія оскаржуваного рішення (т.1, а.с.83-84).

Більше того, представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 приймав участь у справі, в якому було ухвалено оскаржуване судове рішення, що підтверджується відповідним протоколом судового засідання від 25.11.2019 року (т.1, а.с.74-76).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с.16), тобто більше ніж через півтора року після виготовлення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Усі наведені вище факти свідчать про обізнаність відповідача ОСОБА_4 про наявне судове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2019 року, однак своїм правом на апеляційне оскарження вищевказаного рішення останній протягом півтора року не скористався.

Так, у практиці Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest; general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed arid the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

П.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував ЄСПЛ у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов» проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року 47 рішення).

Враховуючи те, що з моменту ухвалення оскаржуваного судового рішення і виготовлення його повного тексту пройшло більше ніж 1 рік і 8 місяців, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі, оскільки таким чином безпідставно буде порушений принципу res judicata, тобто принцип остаточності судового рішення, що є недопустимим.

Керуючись ч.2. ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Мутафа Володимира Андрійовича на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С.Комлева