Справа № 462/6374/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Тимощук І.І.

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представників третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , третя особа: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада про зміну статусу нерухомого майна, припинення права спільної сумісної власності та визначення часток, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому з врахуванням уточненої позовної заяви просять, змінити статус нерухомого майна з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , припинити право спільної сумісної власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , визначити за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 по ј часток на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 1681,60 грн. Свої позовні вимоги мотиує тим, шо відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 12.12.2002 р. виданого ЛМР квартира №2 в будинку АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить громадянам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 . Як вбачається з наказу № 17-Д від 04.04.2003 р. Управління житлово-комунального господарства ЛМР «Про зняття з балансу міської ради приватизованих житлових будинків», знято з балансу міської ради житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 255,7 кв. м. 10.03.2020 р. розпорядженням Залізничної районної адміністрації ЛМР №155 було розділено будинковолодіння АДРЕСА_2 на два самостійних з присвоєнням окремих поштових адрес. З метою внесення змін в технічну документацію необхідно звернутися до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, однак відповідач відмовляється надати згоду, для належного оформлення права власності на будинковолодіння. Враховуючи вищевикладені обставини, вони позбавлені можливості встановити своє право власності на належне їм нерухоме майно у загальному порядку, окрім судового. Просять позов задоволити.

Ухвалою від 09.11.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

30.11.2020 р. надійшов відзив від відповідача, в якому останній зазначив, що позивачі з пропозицією змінити статус нерухомого майна до нього не звертались, перешкод щодо зміни статусу він не створює. Вказує, що на його вимогу позивачі не надали йому необхідних документів на належне їм майно, а тому для вирішення спору необхідно спочатку встановити відповідність всіх наявних споруд технічній документації.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник позов підтримали, просили такий задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказавши, що сторона позивачів не надає йому жодних нотаріально засвідчених документів, що є причиною його заперечення позовних вимог. Додатково зазначив, що заперечує проти визначення часток, окільки позивачами здійснені незаконні надбудови та прибудови, які не узаконені в установленому законом порядку, а, відтак, на його думку, визначати чатки з такого володіння законних підстав немає.

Представники третіх осіб проти задоволення позову не заперечили.

Позивач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Квартира належить сторонам на праві приватної, спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру /а.с. 9/.

Згідно наказу Управління житлово-комунального господарства ЛМР № 17-Д «Про зняття з балансу міської ради приватизованих житлових будинків» від 04.04.2003 року житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 255,7 кв. м. знято з балансу міської ради. Львівським комунальним підприємствам надано розпорядження передати за актом згадану будівлю власникам приватизованого житла. Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки внести відповідні зміни в інвентаризаційні справи відповідно до даного наказу /а.с. 10/.

З розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10.03.2020 р. № 155 «Про розподіл будинковолодіння АДРЕСА_2 на два самостійних» вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_2 розділено на два самостійних з присвоєнням окремих поштових адрес. Співвласникам рекомендовано звернутися до суб`єктів господарювання всіх форм власності, які здійснюють технічну інвентаризацію обєктів нерухомого майна та збереження інвентаризаційних справ, для внесення змін в технічну документацію /а.с. 11/

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивачів про зміну статусу нерухомого майна з картири на будинковолодіння є безпідставною та необгрунтованою, так як на момент звернення позивачів до суду вказане нерухоме майно має статус будинковолодіння, що підтверджується вищенаведеним розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10.03.2020 р. № 155 «Про розподіл будинковолодіння АДРЕСА_2 на два самостійних», а також копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 07.02.2020 року, а тому підстави для судового захисту в цій ситуації відсутні /а.с. 52-57/.

Щодо вимог позивачів про припинення права спільної сумісної власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та визначення за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 по ј часток на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 372 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи вищенаведені норми, та те, що сторони не заперечують, що вони користуються саме по ј будинковолодіння АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку, що розмір частки ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 становить по 1/4.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача з приводу наявності самочинного будівництва за вказаною адресою, оскільки предмет та підстава позову є відмінними, що не може бути перешкодою для визначення часток всіх співласників. Питання щодо наявності самочииного будівництва не входить до предмету доказування в межах даної справи, а може бути предметом окремого судового провадження.

Керуючись ч. 3 ст. 372 ЦК України вимога позивачів, про припинення права спільної сумісної власності задоволенню не підлягає, оскільки така є похідною, а тому у разі поділу майна не потребує додаткового вирішення судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст 16, 319, 321, 368, 372, 379-382 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_2 у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_2 ј частки будинковолодіння.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_7 у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_2 ј частки будинковолодіння.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_2 ј частки будинковолодіння.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_4 у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_2 ј частки будинковолодіння.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 по 420 грн. судового збору на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.03.2021 року.

Позивачі: ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , НОМЕР_2

ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_3

ОСОБА_7 - АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_4

Відповідач - ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_5

треті особи - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради - м. Львів, вул. Виговського ,34

Львівська міська рада - м. Львів, пл. Ринок, 1

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

з оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.