ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» грудня 2021 року

м. Харків

справа № 644/10317/19

провадження № 22ц/818/6315/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року в складі судді Зябрової О.Г.

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 через представника звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору довічного утримання.

Клопотання мотивоване тим, що під час розгляду справи ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказав, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Однак, у рішенні суду не зазначено про скасування заходів забезпечення позову.

Просив скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року; зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_2 , та належить йому на праві власності.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року заяву представника відповідача адвоката Вініцького М.В. про скасування заходів забезпечення позову задоволено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року шляхом накладення заборони на відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що ним подано касаційну скаргу на судові рішення у цій справі, тому скасування заходів забезпечення позову є передчасним. Оскільки оскаржувані судові рішення набрали законної сили, то відповідач може на власний розсуд без його відома розпорядитися квартирою, а поворот виконання рішення в такому разі може бути утруднений або неможливий. Задля забезпечення принципу рівності сторін у процесі та справедливого судового розгляду заходи забезпечення позову мають існувати до вирішення справи касаційним судом.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстав для забезпечення позову у даній справі не вбачається, оскільки набрало законної сили рішення суду, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу

заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами першою, другою, дев`ятою, десятою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 також роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору довічного утримання.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 30 серпня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , посвідчений нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори за № 3-2338, вирішити питання щодо судових витрат.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив заборонити відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено заборону на відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року залишено без змін.

Вказана постанова набрала законної сили з дня прийняття відповідно до вимог статті 384 ЦПК України.

Частиною 2 статті 273 ЦПК України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року та постанова Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року набрали законної сили.

З відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року до закінчення касаційного перегляду справи.

При вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову суд виходить з того, що забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення суду, та повинно бути скасовано судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні з певних причин відпала.

Заходи забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача, а тому відмова у задоволенні позову робить недоцільним подальше існування заходів, вжитих на забезпечення прав позивача у справі.

Оскільки рішенням суду першої інстанції від 05 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , та зазначене рішення суду залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 11 серпня 2021 року, що набрала законної сили з моменту її прийняття, підстави для забезпечення позову відсутні.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно встановив, що обставини, які стали підставою для застосування заходів забезпечення позову, змінились, адже позов, який забезпечувався, залишено без задоволення.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що ним подано касаційну скаргу, тому оскаржувана ухвала про скасування заходів забезпечення позову є передчасною, не можуть бути взяті до уваги, оскільки оскарження судових рішень в касаційному порядку не перешкоджає скасуванню заходів забезпечення позову. Постанова апеляційного суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, набрала законної сили з дня її прийняття, та ці судові рішення є чинними. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення їхньої дії судом касаційної інстанції відмовлено. Отже, підстав вважати, що оскаржувана ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову є передчасною, не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач може на власний розсуд без його відома розпорядитися квартирою, ґрунтуються лише на його припущеннях. Твердження про те, що поворот виконання рішення може бути утруднений або неможливий, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки про поворот виконання рішення суду може йтися лише у разі задоволення позову та подальшого скасування рішення суду, а не в даному випадку.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачається.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.