РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1441/21

2/609/637/2021

17 грудня 2021 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до

відповідача: ОСОБА_3

вимоги позивача: про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом,

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті батька - ОСОБА_4 .

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із: права приватної власності на землю, яка знаходиться на території Тилявської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0,8218 га., у тому числі: 0,4676 га. кадастровий номер :02:001:0097, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; 0,1042 га. кадастровий номер :02:001:0541, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; 0,25 га. кадастровий номер :02:001:0098, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР виданого 25.01.1996 р. Тилявською сільської радою Кременецького району Тернопільської області.

Спадщину після смерті померлого позивачі прийняли у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки на день його смерті проживали із ним в одному господарстві, як стверджують останні.

Позивачі зверталися у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їм було відмовлено, оскільки не встановлено факт їх постійного проживання, як спадкоємцем зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, позивачі просять позов задоволити та визнати за ними, як спадкоємцями першої черги спадкування за законом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_4

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 17 грудня 2021 року.

4. В судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

7. Згідно повторного свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_1 від 11.08.2021 р., що видане Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І вано-Франківськ) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_4 .

8. Відповідно до свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_2 від 22.09.2015 р., що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області вказується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла - ОСОБА_5 .

9. Померлому ОСОБА_4 належить майно, що складається із: права приватної власності на землю, яка знаходиться на території Тилявської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0,8218 га., у тому числі: 0,4676 га. кадастровий номер :02:001:0097, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; 0,1042 га. кадастровий номер :02:001:0541, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; 0,25 га. кадастровий номер :02:001:0098, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР виданого 25.01.1996 р. Тилявською сільської радою Кременецького району Тернопільської області.

10. Згідно досліджених матеріалів справи, померлий ОСОБА_4 являється батьком позивачів, що стверджується: повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 11.08.2021 р., свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17.07.1968 р.

11. Із письмового пояснення свідка ОСОБА_6 вбачається, що остання проживає в АДРЕСА_1 , підтверджує, що позивач ОСОБА_1 проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_4 , вели спільне господарство.

12. Згідно із довідки № 03-03/2005 від 28.10.2021 р. виданої Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом із дочкою ОСОБА_2 , 1951 р. та сином ОСОБА_1 , 1955 р.н., що дає підставу вважати позивачів такими, що прийняли спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживали із спадкодавцем.

ІV. Оцінка Суду.

13. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

14. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

15. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

16. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

17. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

18. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

19. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

20. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

21. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

22. На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

23. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

24. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

25. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

26. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

27. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

28. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

29. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

30. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

31. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

32. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

33. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

34. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

35. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

36. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування на землю в нотаріальній конторі не можуть, їх право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

37. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права власності на землю не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

38. Позивачі звільнені від сплати судового збору згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджує пенсійне посвідчення серії НОМЕР_5 від 14.03.2014 р. та посвідчення серії НОМЕР_6 від 05.12.2001 р.

Суд, вважає, за необхідне звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З цих підстав,

Керуючись статями 15, 16, 328, 1216-1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Тилявка, Кременецького району Тернопільської області, паспорт серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_3 , документ № НОМЕР_11 , РНОКПП НОМЕР_12 ) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом - задоволити повністю.

2. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Тилявка, Кременецького району Тернопільської області, паспорт серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Тилявка, Кременецького району Тернопільської області, паспорт серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на землю, яка знаходиться на території Тилявської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0,8218 га., у тому числі: 0,4676 га. кадастровий номер :02:001:0097, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; 0,1042 га. кадастровий номер :02:001:0541, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР виданого 25.01.1996 р. Тилявською сільської радою Кременецького району Тернопільської області.

4. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 ) в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на землю, яка знаходиться на території Тилявської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0,8218 га., у тому числі: 0,25 га. кадастровий номер :02:001:0098, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР виданого 25.01.1996 р. Тилявською сільської радою Кременецького району Тернопільської області.

5. Звільнити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від сплати судового збору, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 17 грудня 2021 року.

Суддя: О. В. Ковтунович