Справа № 458/276/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коліщук З.М.,

секретар судового засідання Матківська Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Турківський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за участю представника позивача - адвоката Богдан З.С.,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Богдан З.С. звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Турківський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Турківський РВ ДВС) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 261, виданий 02.03.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 261, про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 429,4 кв. м та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і належать ОСОБА_1 на праві власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо сплати заборгованості в розмірі: заборгованість за кредитом 94 733,20 доларів США, заборгованість за відсотками 108 783,73 доларів США, пеня 225 302,21 долари США, всього 428 819,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.12.2020 становить 12 202 091,51 грн. та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3500,00 грн., а всього 12 205 591,51 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - тринадцять років три місяці шість днів, а саме з 18.09.2007 по 24.12.2020.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 30.03.2021, з`явившись на виклик до державного виконавця Турківського РВ ДВС, позивач ОСОБА_1 дізнався про вказаний виконавчий напис, який вчинений в порушення процесуальних строків, що встановлені законом, сума заборгованості є спірною і це доведено документально, оскільки у провадженні Турківського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитною угодою в частині стягнення 5 138, 79 доларів США заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 15.12.2016 по 24.12.2017 за користування кредитом по Кредитній угоді, що свідчить про існування між сторонами спору. Однак, нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а також, порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» щодо відсутності інформації за який період виникла заборгованість, також на момент вчинення виконавчого напису пропущено строк позовної давності. Крім того, позивач зазначає, що розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Банку, нотаріусу не надано первинних документів щодо видачі кредиту.

Під час розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Богдан З.С. у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про судове засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності, подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яка була належним чином повідомлена про судове засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Турківського РВ ДВС, яка була належним чином повідомлена про судове засідання, що підтверджується розпискою про отримання повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі обставин справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до пунктів 10 та 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із Кредитної угоди відомо, що ОСОБА_2 та Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (назву змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») (надалі АТ КБ «Приватбанк») уклали кредитну угоду № E/V 3214 від 18.09.2007 року, відповідно до умов якої позичальник отримав кредит в порядку та на умовах, визначених цим договором (арк. справи 160-161).

Згідно п. 1.2. Кредитної угоди загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди 350 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.4 Кредитної угоди кредит надається на споживчі цілі.

Кредитною угодою встановлено як строк дії договору - до повного виконання зобов`язань позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, неустойки за цією угодою і договорами про видачу Траншів, кінцевий строк повернення кредиту - до 18.09.2017 р. (п. 1.3 Кредитного договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом (Додаток № 1 до Договору про видачу Траншу № Е/V 3214 від 18.09.2007 р. - Графік погашення кредиту, відсотків і винагороди).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаною Кредитною угодою укладено Договір іпотеки від 18.09.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», як іпотекодержателем, ОСОБА_2 , як позичальником, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем (надалі Договір іпотеки) (арк. справи 157-159).

Згідно Договору іпотеки, предметом договору є надання іпотекодавцем-майновим поручителем в іпотеку майна, зазначеного в п.п. 7. 8 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконння позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Майна переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця (п. 1 Договору іпотеки).

Відповідно до п. 2 Договору іпотеки, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника - ОСОБА_2 , що випливають з кредитної угоди від 18 вересня 2007 року № E/V 3214, з:

повернення кредиту у сумі 350 000,00 доларів США, що надається у формі кредитної угоди, на термін до 18.09.2017 р.;

сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних, починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту, згідно графіка погашення;

сплати відсотків за користування кредитом у разі несвоєчасного погашення кредиту (частини кредиту) у розмірі 32% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту (сума погашення згідно графіка погашення);

сплати пені, у порядку та розмірі, визначених п. 6.1-6.6 кредитної угоди.

Відповідно до п. 7 Договору іпотеки в забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому нерухоме майно: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 .

Із розрахунку заборгованості за договором № E/V 3214 від 18-09-2007 року (Договір про видачу траншу № E/V 3214/1 від 18-09-2007 року), укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_2 внаслідок невиконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань станом на 24.12.2020 утворилась заборгованість за вказаною Кредитною угодою (арк. справи 165-169).

Із виконавчого напису видно, що за заявою АТ КБ «Приватбанк» від 01.03.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 02.03.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 261, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 429,4 кв. м та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо сплати заборгованості в розмірі: заборгованість за кредитом 94 733,20 долара США, заборгованість за відсотками 108 783,73 долара США, пеня 225 302,21 долара США, що всього становить 428 819,14 долара США, що за курсом НБУ на 24.12.2020 становить 12 202 091,51 грн. та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн., а всього 12 205 591,51 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - тринадцять років три місяці шість днів, а саме з 18.09.2007 по 24.12.2020 (арк. справи 147, 146).

Турківський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 23.03.2021 на підставі вказаного виконавчого напису відкрив виконавче провадження № 64924998 (арк. справи 18).

Проте, зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, що підтверджується таким.

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

Відповідно до п. 19) частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), а також у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною другою статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Таким чином, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання,чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису .

Аналогічну позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2017 р. № 201/1662/16-ц.

Однак, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису зазначених вимог не дотримано.

Так, із матеріалів виконавчого напису відомо, що 29.01.2021 представник АТ КБ «Приватбанк» Савіхіна А.М. надіслала ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № E/V 3214 від 18.09.2007 року від 22.01.2021, проте, відсутні підтверджуючі документи про отримання ним цієї вимоги (арк. справи 153, 154). Водночас, у матеріалах виконавчого напису міститься письмова вимога про усунення порушень за Кредитним договором № E/V 3214 від 18.09.2007 року, адресована ОСОБА_2 (арк. справи 156), однак відомостей про надіслання ОСОБА_2 та отримання нею цієї вимоги у матеріалах виконавчого напису немає.

Також, у 2017 році ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Турківського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (як поручителя), ОСОБА_3 (як поручителя) про стягнення заборгованості за Кредитною угодою в частині стягнення 5 138, 79 долара США заборгованості за відсотками, нарахованими за період 15.12.2016 р. по 24.02.2017 р. за користування кредитом по Кредитній угоді і спір ще не вирішено.

Крім цього, із матеріалів виконавчого напису видно, що АТ КБ «Приватбанк» надав приватному нотаріусу розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, але не надав документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», що власне стали підставою для складання розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором.

Із зазначеної Кредитної угоди відомо, що кінцевий строк повернення кредиту - до 18.09.2017 р., тобто саме із цієї дати слід обчислювати право вимоги, але виконавчий напис усупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вчинено після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги.

Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми чинного законодавства, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими і тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджено квитанцією ПАТ «Державний ощадний банк України» № 17 від 02.04.2021.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02.03.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 261.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Богдан Зоряна Сергіївна, адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9);

Турківський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), адреса: 82500, м. Турка, майдан Шевченка, 26 Б, Самбірський район, Львівська область, .

Повний текст рішення складено та підписано 17 вересня 2021 року.

Суддя З.М. Коліщук