17 грудня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участі секретаря судового засідання Попової С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - комунальний заклад «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,
Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - комунальний заклад «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову зазначено, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР перебуває малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Малолітня дитина проживала разом з особою, яка вважає себе її бабусею, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
14.06.2021 малолітня ОСОБА_1 була доставлена до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, оскільки перебувала без догляду дорослих за адресою: АДРЕСА_2 . 22.06.2021 на прийом до відділу по Вознесенівському району служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулась ОСОБА_3 , яка повідомила, що місцезнаходження матері дитини ОСОБА_2 не відоме, а ОСОБА_1 мешкала разом із нею, і висловила бажання забрати дитину із центру.
24.06.2021 спільно з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відбувся вихід за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виходу з`ясувалось, що дане житло не належить ОСОБА_3 , дитячих речей обмаль, крім того, ОСОБА_3 не має паспорту, та документально підтвердити свою особу не може.
Згідно з листом Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 27.08.2021 за № 01.01-21/2137, станом на 25.08.2021 малолітня ОСОБА_1 в закладах загальної середньої освіти м. Запоріжжя не навчається.
Відповідно до листа КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги № 10» від 14.09.2021 за № 2162/01-08, малолітня ОСОБА_1 в даному Центрі не спостерігається, декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу не укладено. Медична документація відсутня. За медичною допомогою протягом останніх 6 років не звертались.
Станом на 20.09.2021 ОСОБА_2 до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з питань повернення доньки у свою родину не зверталась.
16.09.2021 комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району на засіданні дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_4 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
Посилаючись на вказані вище обставини, з метою захисту прав дитини, а також через самоусунення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків та відсутність інформації щодо її фактичного місця перебування, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування та опіку над ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у розмірі ј всіх сукупних доходів відповідача, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
Ухвалою судді від 30.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.10.2021.
Ухвалою судді від 26.10.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.11.2021, яке було відкладено на 17.12.2021 через неявку в судове засідання відповідача у справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. У заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просила справу розглянути за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не з`являлась, відзив на позов не надала, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, оскільки за даними Єдиного демографічного реєстру теперішнє зареєстроване місце проживання відповідача не відоме. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, яке здійснене 24.11.2021, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомила, відзив на позов не подала.
Враховуючи, що відповідач, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилась до суду, не повідомила про причини неявки, не подала відзиву на позовну заяву, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій ним письмовій заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 24.11.2011, актовий запис № 815 (а.с. 6).
Листом Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 13.07.2021 № 378/21.13-151 повідомлено, що під час перевірки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про державну реєстрацію народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 815 від 24.11.2011, складений зазначеним відділом. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за вказівкою матері. Батьки - ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6 - зворот).
24.06.2021 Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відбувся вихід за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проведено обстеження умов проживання та складено акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 .
Згідно із цим актом, житло находиться на 1 поверсі 5-типоверхового будинку, складається з 2-х кімнат, сумісного санвузлу, кухні і коридору. Квартира потребує ремонту, меблі старого зразку. Для виховання, розвитку та проживання малолітньої ОСОБА_1 створено такі умови: є місце для сну (диван), є дитячі речі, проте вони невпорядковані. За цією адресою також проживає ОСОБА_3 (бабуся), яка не зареєстрована у даній квартирі та вона їй не належить, а також проживає ОСОБА_6 (чоловік сестри ОСОБА_3 ). За результатом бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину встановлено, що ОСОБА_3 не має документів, які б встановили її особу, а місцезнаходження матері їй не відоме (а.с. 7).
22.06.2021 ОСОБА_3 у своїх поясненнях, наданих відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради повідомила, що вона являється бабусею ОСОБА_1 . Зазначила, що 16.06.2021 ОСОБА_1 гралась у парку приблизно с 13:00 год. до 14:00 год. та в подальшому її забрала поліція. Мати ОСОБА_1 у півтора місяці її покинула, і на теперішній час їй не відомо, де вона, а будь-яка інформація про батька ОСОБА_1 відсутня (а.с. 8).
Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я від 14.06.2021 про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеним інспектором СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Данилевським С.А. у присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , органами поліції була виявлена дитина ОСОБА_1 , яка знайдена за адресою: АДРЕСА_2 , яка була вдягнена у синю сукню, чорну куртку та сірі кросівки. Темне волосся, коричневі очі (темні), з її слів - їй 8 років, приблизно 1,40 см зріст, російської національності. Зовнішньо здорова, огляд медпрацівників не проводився. Вказати батьків ОСОБА_1 не змогла. Зазначила, що більшість часу знаходиться на вулиці, матері не має, а вихованням займається бабуся, яка не відомо, де знаходиться, ночує у не відомих їй місцях (а.с. 9).
Відповідно до листа комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради від 15.06.2021 за № 01-14/141, станом на 14.06.2021 ОСОБА_1 знаходиться у зазначеному центрі на повному державному забезпеченні (а.с. 10).
Наказом служби (управління) у справах дітей від 13.07.2021 № 648 малолітню ОСОБА_1 взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах (а.с. 5).
Відповідно до листа комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 14.09.2021 за № 2162/01-08 у відповідь на лист Відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 по відношенню до своєї доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такої що опинилась в складних життєвих обставинах і мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в центрі не спостерігається, за вищевказаною адресою не мешкає. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу не укладено. Медична документація відсутня. За медичною допомогою протягом останніх 6 років не зверталась. Інформація про стан здоров`я дитини відсутня (а.с. 13).
Відповідно до листа Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 27.08.2021 за № 01.01-21/2137 вказаним Департаментом здійснено перевірку контингенту учнів закладів загальної середньої освіти м. Запоріжжя, та на підставі інформації територіальних відділів освіти департаменту освіти науки міської ради за результатами перевірки облікової документації закладів загальної середньої освіти міста встановлено, що станом на 25.08.2021 неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в закладах загальної середньої освіти м. Запоріжжя не навчається (а.с. 12).
16.09.2021 на засіданні комісії розглядалось питання про доцільність або недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню ОСОБА_1 . Запросити на засідання ОСОБА_2 не виявилось за можливе через відсутність інформації щодо її фактичного місцезнаходження.
За підсумками засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_1 , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, що підтверджується висновком № 01-10/2546 від 22.09.2021 (а.с. 4).
Положеннями ст.ст. 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно абз. 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У п. 15 цієї ж Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки.
Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт того, що ОСОБА_2 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальноосвітніх норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
Суд враховує те, що ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася судом у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, разом із тим в жодне судове засідання не з`явилась, що, на думку суду, також свідчить про байдужість відповідача до її неповнолітньої дитини.
У зв`язку із вищевикладеним, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дітини, суд доходить висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1 .
Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей, суд виходить з наступного.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Розмір аліментів, який просить стягнути позивач відповідає приписам ч. 5 ст. 183 СК України щодо стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не утримує матеріально свою дітину, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача про стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування та опіку над неповнолітньою ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову - 24.09.2021, та до повноліття дітини.
Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, за двома окремими позовними вимогами майнового та немайнового характеру, який дорівнює 1 816,00 грн.
Керуючись ст. ст. 11-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд
Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах малолітньої ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх сукупних доходів ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 вересня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення складено в повному обсязі 17 грудня 2021 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, , юридична адреса: вул. Сєдова, буд. 5, м. Запоріжжя, 69035;

Відповідач - ОСОБА_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа - комунальний заклад «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, ЄРДПОУ 25763532, юридична адреса: вул. Узбекистанська, буд. 13, м. Запоріжжя, 69093.

Суддя А.В. Шалагінова