РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за заявою заяву ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса згідно довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи : АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( 84122, м. Слов`янськ,пл.Соборна, буд.3) , про встановлення факту спільного мешкання та перебування на утриманні, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту спільного мешкання та перебування на утриманні у чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву заявник обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 14.05.2021 року, видане Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

20.5.2021року заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулась за допомогою порталу електронних послуг Пенсійного фонду із заявою для отримання недоотриманої пенсії відповідно до ст. 61 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 6863-6070/Т-15/8-0500/21 від 09.07.2021 року заявниці було відмовлено та надано роз`яснення, що, окрім наданих нею документів, необхідна довідка про сумісне проживання на день смерті, проте отримання такої довідки не можливо, так як місце реєстрації - тимчасово окупована територія України.

На момент смерті чоловіка заявниця перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 18.01.1969 року, виданого Виконавчим комітетом Сварківської сільської ради Глухівського району Омської області.

Згідно штампу у паспорті заявниці місце її реєстрації: АДРЕСА_3 .

Згідно ксерокопії паспорту померлого чоловіка заявниці ОСОБА_2 , він був зареєстрований за тією ж адресою.

У 2016 році заявниця разом з чоловіком переїхали до с.Урзуф Мангушського району та мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.12.2016 року № 1451-20013 та № 1451-20014.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 6863-6070/Т-15/8-0500/21 від 09.07.2021 на момент смерті розмір пенсії чоловіка заявниці, ОСОБА_2 складав 3162,54 грн., в той час як пенсія самої заявниці становить 1714,54 грн., тобто фактично вона перебувала на утриманні чоловіка.

Враховуючи вищевикладене, заявниця просить встановити факт спільного мешкання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті за адресою: АДРЕСА_3 та факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утриманні чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи ГУПФУ в Донецькій області у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 26.04.1978 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.04.1969 року (а.с.15).

Заявниця та її чоловік ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали за однією адресою АДРЕСА_4 , НОМЕР_3 , що підтверджується копіями паспортів та довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.5-14).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, про що 14.05.2021 року в книзі реєстрації актів про смерть Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено запис № 551 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.16).

На момент смерті ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за вислугу років, розмір якої складає 316254 грн. на місяць, що листом ГУ ПФУ в Донецькій області від09.07.2021 року ( а.с.17)

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника з її чоловіком, як вбачається з заяви, є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна - недоотриманої пенсії.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до наданих копій паспортів заявниці та її померлого чоловіка, на день смерті останнього вони були зареєстровані за однією адресою, а саме АДРЕСА_3 , що є достатнім підтвердженням факту постійного проживання заявниці з її померлим чоловіком.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, щоу матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що право заявниці ОСОБА_1 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, як саме порушуються головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області права ОСОБА_1 на реалізацію права на оформлення спадкового майна - недоотриманої пенсії.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування , якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини тощо.

Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до д. б ч. 4 ст. 30 вищевказаного Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або є особами з інвалідністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів перебування її на утриманні померлого чоловіка, а пенсія останнього була для заявниці постійним і основним джерелом засобу існування, оскільки відсутні докази щодо фінансового стану заявника, її доходів.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявниця, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявниці не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 293,294,315,319,259,263-265ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса згідно довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи : АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( 84122, м. Слов`янськ,пл. Соборна, буд.3) , про встановлення факту спільного мешкання та перебування на утриманні відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко