Справа № 165/1292/21 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Провадження № 22-ц/802/1471/21 Категорія: 44 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Бовчалюк З. А., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача Повалій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта №9 «Нововолинська» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві внаслідок трудового каліцтва за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 10 лютого 2003 року він працював на Державному підприємстві «Волиньвугілля» (далі ДП «Волиньвугілля») на різних посадах. 31 грудня 2018 року він був звільнений з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору. 01 січня 2019 року він знову був прийнятий на роботу в ДП «Волиньвугілля» на посаду підземного гірничого майстра, 20 квітня 2019 року був призначений заступником головного інженера з виробництва, а 22 квітня 2019 року звільнений з роботи за власним бажанням. Згодом він продовжив співпрацю з ДП «Волиньвугілля», уклавши цивільно-правовий договір № 8 від 24 червня 2019 року, згідно умов якого зобов`язався перед вказаним підприємством виконувати роботи, а саме: забезпечити стале і ефективне функціонування на дільниці «нарядної системи», забезпечити утримання та експлуатацію гірничих виробок, рейкових шляхів, конвеєрних ліній вагонеток, дільничного ГШО, брати участь у розробці проекту виїмкової дільниці спільно з головним технологом, проведення кріплення підземних виробок, технологічні схеми, плани ремонту і погашення гірничих виробок дільниці в строк з 24 червня 2019 року до 31 серпня 2019 року. Роботу як на умовах трудового договору, так і цивільно-правового, він виконував на території шахти № 9 «Нововолинська», яка відносилась до структурного підрозділу до ДП «Волиньвугілля», а з 2016 року виділена в окрему юридичну особу. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №550 від 21 серпня 2015 року «Про створення «Шахти № 9 «Нововолинська» шляхом виділу» було виділено зі складу ДП «Волиньвугілля» відокремлений підрозділ «Шахта № 9 «Нововолинська» (далі ВП «Шахта № 9 «Нововолинська») і створено на його базі Державне підприємство «Шахта № 9 «Нововолинська» (далі ДП «Шахта № 9 «Нововолинська»). За час роботи на шахті він став безпосереднім учасником та потерпілим від нещасних випадків на виробництві.

Позивач вказував, що перший нещасний випадок з ним стався 02 вересня 2018 року. Вказаний нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Обставини щодо нещасного випадку, який стався з ним 02 вересня 2018 року, підтверджуються актом № 9 від 05 вересня 2018 року форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, та актом б/н від 05 вересня 2018 року форми Н-5 проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Другий нещасний випадок стався з ним 14 серпня 2019 року. Вказаний нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Обставини нещасного випадку, який стався з ним 14 серпня 2019 року, підтверджуються актом б/н від 12 вересня 2019 року форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку.

Позивач також зазначав, що внаслідок зазначених нещасних випадків він зазнав численних травм, у зв`язку з чим по даний час проходить лікування та реабілітацію. У зв`язку із отриманими ушкодженнями здоров`я внаслідок нещасних випадків на виробництві йому встановлено першу групу інвалідності та втрату професійної працездатності 90%, що підтверджується довідками МСЕК № 191700 від 26 листопада 2019 року та № 021702 від 26 листопада 2019 року.

Внаслідок отриманих ним травм йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості його вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, внаслідок отриманих захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Усе це постійно і негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Вважає, що відповідачем йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило йому травми, пов`язані з виробництвом.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 02 серпня 2021 року замінено первісного відповідача ДП «Волиньвугілля» на належного ДП «Шахта № 9 «Нововолинська».

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» на його користь на відшкодування моральної шкоди 540 000 грн, із розрахунку 90 мінімальних заробітних плат х 6 000 грн, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» на користь ОСОБА_1 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я на виробництві внаслідок трудового каліцтва з 30 000 грн до 540 000 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що характер отриманої позивачем виробничої травми, що спричинила втрату професійної працездатності на рівні спочатку 50%, коли позивач працював на підставі трудового договору, а потім 90% та визнання його особою з інвалідністю 1 групи, не давало суду підстав визначати розмір відшкодування моральної шкоди в 30 000 грн, оскільки такий розмір відшкодування шкоди є необґрунтованим, заниженим та явно неспівмірним із душевними стражданнями, яких зазначав позивач у зв`язку травмою, отриманою на виробництві. Тому вважає, що рішення суду необхідно змінити та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу ушкодженням здоров`я на виробництві внаслідок трудового каліцтва до 540 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» просив апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві внаслідок трудового каліцтва та судового збору, із залишенням в решті рішення без змін, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» з 10 лютого 2003 року на підземних роботах. 31 грудня 2018 року позивач був звільнений з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору, про що міститься відповідний запис в трудовій книжці позивача. 01 січня 2019 року позивач знову був прийняти на роботу до підприємства відповідача на посаду підземного гірничого майстра, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.7, 8).

З акту № 9 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 05 вересня 2018 року вбачається, що 02 вересня 2018 року в.о. заступника начальника дільниці № 1 Рябович Я. І. видав наряд ланці ГОВ на видобуток. Кріплення і вигрузку нижньої ніши лави 415. Позивач обстежував стан гірничої виробки, де працювали люди, лаву 415 і нижню нішу лави. При пересуванні по ніші з між рамного простору покрівлі випав уламок породи і травмував спину в області попереку позивача. Вказаний нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом внаслідок того, що ОСОБА_1 порушив ст. 14 Закону України «Про охорону праці» в частині зобов`язання дбати про особисту безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт. Внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач отримав забій, осадження м`яких тканин попереково-крижової ділянки спини (а.с.11, 12).

Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 вересня 2018 року о 23 год. 15 хв., від 05 вересня 2018 року встановлено, що причиною настання нещасного випадку з позивачем є невиконання посадових обов`язків. Встановлена вина ОСОБА_1 в нещасному випадку на виробництві, який стався з ним 02 вересня 2018 року, що полягало в порушенні ст. 14 Закону України «Про охорону праці» (а.с.13, 14).

На підставі довідки Нововолинської МСЕК від 27 листопада 2018 року позивачу ОСОБА_1 встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності (а.с.47).

Судом також встановлено, що 24 червня 2019 року між ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», правонаступником якого є ДП «Шахта № 9 «Нововолинська», та позивачем ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий договір № 8, згідно умов якого ОСОБА_1 надавав свої послуги замовнику ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» (а.с.9).

Так, відповідно до цивільно-правового договору від 24 червня 2019 року виконавець ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання: забезпечити стале і ефективне функціонування на дільниці «нарядної системи» повне виконання її вимог, особливо в частині постійної видачі нарядів на усунення виявлених порушень правил безпеки; забезпечити утримання і експлуатацію гірничих виробок, рейкових шляхів, конвеєрних ліній, вагонеток, дільничного ГШО; брати участь у розробці проекту виїмкової дільниці спільно з головним технологом, проведення кріплення підземних виробок, технологічні схеми, плани ремонту і погашення гірничих виробок дільниці в строк з 24 червня 2019 року до 31 серпня 2019 року.

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 працюючи на умовах цивільно-правового договору від 24 червня 2019 року та виконуючи в 1 зміну роботи під землею у лаві на 460 конвеєрному штреку, внаслідок обрушення породи з покрівлі розрізної печі лави № 460 отримав закриту хребетну спинномозкову травму, компресійний перелом тіла хребта з вивихом уламків, забій спинного мозку поперекового відділу хребта з нижнім парапарезом, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням.

09 вересня 2019 року комісія, утворена наказом Управління Держпраці у Волинській області від 16 серпня 2019 року 373, склала акт спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 14 серпня 2019 року (форми Н-1/П) та який 12 вересня 2019 року затверджений першим заступником начальника Управління Держпраці (а.с.15-19). Згідно висновку комісії мала місце подія обвалення та обрушення породи ґрунту. Нещасний випадок відповідно до п. 2.25 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, визнано таким, що пов`язаний із виробництвом. Встановлюючи обставини події, за яких стався нещасний випадок, комісія зазначила, що ОСОБА_1 в момент обрушення породи з покрівлі розрізної печі лави № 460 перебував у ній. Оскільки потерпілий ОСОБА_1 працював на умовах цивільно-правового договору, комісія не встановила осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці. Як зазначено у третьому пункті акту спеціального розслідування нещасного випадку від 09 вересня 2019 року на час настання нещасного випадку ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» не отримано у встановленому порядку дозвіл на користування надрами, дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, дозвіл на експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки, відсутні акти гірничих відводів (а.с.17).

З довідки серії 12 ААБ № 191700 до акта огляду МСЕК та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 021702 від 26 листопада 2019 року слідує, що ОСОБА_1 встановлено 90% втрати працездатності з 26 листопада 2019 року, у тому числі 80% по трудовому каліцтву 2019 року з 26 листопада 2019 року і 10 % по трудовому каліцтву 2018 року з 03 листопада 2019 року; встановлено І групу інвалідності із зазначенням причин інвалідності - трудове каліцтво (а.с.20-21).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 свої вимоги мотивував тим, що відповідач ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» не створив належні та безпечні умови праці, не забезпечив додержання необхідних умов щодо прав працівників у галузі охорони праці, чим спровокував настання нещасних випадків на виробництві, що сталися з ним та внаслідок яких йому була завдана моральна шкода, а тому він має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, яку йому відповідач, як роботодавець, зобов`язаний відшкодувати.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частинами 1 та 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У ст. 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що цивільно-правовий договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Його учасниками є замовник та виконавець.

За цивільно-правовим договором: особа самостійно організує виконання роботи на власний ризик; не зараховується до штату установи (організації); не вноситься запис до трудової книжки; не видається розпорядчий документ про прийом на роботу на певну посаду; не передбачено жодних пільг, компенсацій та гарантій, встановлених трудовим законодавством; результати роботи, як правило, фіксуються в актах приймання виконаних робіт; виплачується винагорода за виконану роботу.

За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, внаслідок незабезпечення відповідачем ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» безпечних умов праці, позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав внаслідок виробничої травми та переносить і по сьогоднішній день. Виробнича травма та її наслідки викликали сильні емоційні страждання у ОСОБА_1 , зокрема: душевний біль, постійне почуття неповноцінності, пригнічення. Будучи обмеженим у фізичних можливостях, він змушений постійно докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач відчуває себе неповноцінною людиною, є обмеженим у реалізації своїх життєвих планів. 27 листопада 2018 року позивачу ОСОБА_1 затверджено індивідуальну програму реабілітації № 1279, відповідно до п. 5 якої йому протипоказані важкі фізичні роботи в шкідливих умовах та доступні лише легкі поверхневі роботи.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в 30 000 грн, яка завдана ОСОБА_1 у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, який мав місце 02 вересня 2018 року та підлягає відшкодуванню відповідачем ДП «Шахта № 9 «Нововолинська», з вини якого вона заподіяна, суд виходив з того, що ОСОБА_1 отримав виробничу травму, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час, втратив 50% професійної працездатності з датою переогляду 02 листопада 2019 року, а з 03 листопада 2019 року втрата працездатності становить 10%. Саме із встановленої позивачу 03 листопада 2019 року втрати працездатності в 10% суд виходив при визначенні розміру моральної шкоди у зазначеному розмірі.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки його він зробив не врахувавши тієї обставини, що втрата професійної працездатності в 90% позивачу встановлена з 26 листопада 2019 року, у тому числі 80% по трудовому каліцтву 2019 року з 26 листопада 2019 року і 10% по трудовому каліцтву 2018 року з 03 листопада 2019 року на підставі довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 021702 від 26 листопада 2019 року, тобто після того, коли з позивачем 14 серпня 2019 року стався другий нещасний випадок. На час вказаного нещасного випадку позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Шахта № 9 «Нововолинська», а виконував свої зобов`язання згідно умов укладеного 24 червня 2019 року з відповідачем, як замовником робіт, цивільно-правового договору № 8, за якою він, як виконавець, надавав свої послуги ВП «Шахта № 9 «Нововолинська». При цьому, суд правильно вважав, що між сторонами вказаного цивільно-правового договору відсутні трудові правовідносини і на виконавця за цивільно-правовим договором передбачені трудовим законодавством пільги і гарантії не поширюються, у зв`язку з чим обґрунтовано вважав, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку, що мав місце з позивачем 14 серпня 2019 року, до задоволення не підлягають.

З цих підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної позивача та його представника, оскільки відповідно до наведених вище правових норм за цивільно-правовим договором, на відміну від трудового договору, виконавець сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, він як працівник не зараховується до штату установи (організації), що свідчить про відсутність між ним та замовником трудових правовідносин в розумінні КЗпП України.

Разом з тим, є безпідставними покликання в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 у справі № 761/26293/16-ц та від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц, оскільки такі висновки стосувалися спірних правовідносин щодо повернення банківського вкладу та застосування Закону України «Про захист прав споживачів» та не стосувалися правовідносин роботи за цивільно-правовим договором.

Отже, у розглядуваному випадку позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався в період перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем ДП «Шахта № 9 «Нововолинська», а також до уваги слід брати довідку Нововолинської МСЕК від 27 листопада 2018 року, якою позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності у зв`язку з травмою, отриманою 02 вересня 2018 року внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Оскільки внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав внаслідок виробничої травми, колегія суддів враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу ушкодженням здоров`я на виробництві внаслідок трудового каліцтва слід збільшити з 30 000 грн до 150 000 грн.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000 грн апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц та постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 522/3388/18-ц, на які покликався позивач в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, підлягає зміні в частині визначення розміру відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві внаслідок трудового каліцтва з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом у цій справі рішення суду першої інстанції у зазначеній частині змінюється, а позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольняються частково на суму 150 000 грн, відповідно колегія суддів змінює розподіл судових витрат, а враховуючи те, що позивач згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому з відповідача ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 500 грн та 2 250 грн за подання апеляційної скарги, а всього 3 750 грн.

В решті рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року у цій справі в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві внаслідок трудового каліцтва та судового збору змінити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта № 9 «Нововолинська» на користь ОСОБА_1 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта № 9 «Нововолинська» в дохід держави 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: