1Справа № 335/4114/21 2/335/1870/2021
08 вересня 2021 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Огнев`юк Н.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики №1/10/09/2020 у розмірі 654 823,08 грн., з яких: інфляційні витрати 24 017,55 грн.; 3% річних 4 946,20; штрафні санкції 144 429,08 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_2 укладено Договір позики від 10.09.2020 року, відповідно до якого він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 480 060,00 грн., що на момент передачі були еквівалентом 17 250,00 доларів США, яку остання зобов`язалась повернути у строк до 10.12.2020 року. На виконання умов Договору позики, позивач 10.09.2020 року надав ОСОБА_2 в борг грошові кошти, про що останньою власноручно складено відповідну розписку про їх отримання. В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , 10.09.2020 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено Договір поруки, за умовами якого останній поручився за виконання зобов`язань ОСОБА_2 по Договору позики від 10.09.2020 року. За договором поруки, поручитель відповідає перед позикодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник. В порушення вказаних умов Договору позики та Договору поруки відповідачі борг не повернули. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 17.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі за вищевказаною справою та призначено до судового розгляду по суті.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи за їх відсутності до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
10.09.2020 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір позики грошових коштів №1/10/09/2020, відповідно до якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 480 060,00 грн., що є еквівалентом 17 250,00 доларів США. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів без процентів, визначених цим договором. (п. 1 Договору позики).
Кінцевий строк повернення позики позичальником позикодавцю становить 10 грудня 2020 року (п. 3 Договору позики).
В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , 10.09.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (поручитель) укладено Договір поруки №2/10/09/2020, за умовами якого останній поручився за виконання зобов`язань ОСОБА_2 по Договору позики від 10.09.2020 року, з повернення позики у сумі 480 060,00 грн., що є еквівалентом 17 250,00 доларів США у термін до 10 грудня 2020 року.
Відповідно до п. 4 Договору поруки, у разі невиконання зобов`язань за договором позики поручитель та позичальник відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники.
Розпискою від 10.09.2020 року ОСОБА_2 засвідчила, що отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 480 060,00 грн., що є еквівалентом 17 250,00 доларів США.
Позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідачі борг не повернули.
Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Верховний суд України в постанові від 18 вересня 2013 року в справі №6-63цс13 дійшов висновку, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Положеннями статі 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, відповідачем порушено умови договору позики та не виконано зобов`язань в повному обсязі за цим договором.
Згідно із ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Враховуючи, що договором позики встановлено строк повернення позики, то відповідачі зобов`язалися повернути позику станом на 10.12.2020 року, однак відповідачі суму отриманих від позивача грошових коштів не повернули.
Позику отримано відповідачем ОСОБА_2 в іноземній валюті.
Суд вважає за необхідне зазначити, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить вимогам закону.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Тут і далі суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За офіційним курсом Національного банку України станом на 13.04.2021 року грошовий еквівалент 17 250,00 доларів США складає 481 430,25 грн., виходячи з курсу 27,909 грн. до 1 долара США.
Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно із ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.
Пунктом 11 Договору поруки, передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за договором про надання позики від 10.09.2020 №1/10/09/20. Під повним виконанням зобов`язань сторони розуміють сплату позикодавцю усієї суми позики, нарахованих штрафів, штрафних санкцій та завданих збитків.
Враховуючи, що позичальником порушене основне зобов`язання, та зважаючи на те, що вимога до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов`язання за договором пред`явлена в межах строку дії договору поруки, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача штрафних санкцій у розмірі 144 429,08 грн., 3% річних у розмірі 4 946,20 грн., інфляційні витрати у розмірі 24 017,55 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.6 Договору позики від 10.09.2020 року, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто несплачену у строк основного боргу.
Згідно з п. 8 Договору позики від 10.09.2020 року, за порушення терміну повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 30% від суми позики, вказаної у пункті 1 цього договору.
Відповідно до п. 5 Договору поруки, поручитель відповідає перед позикодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату суми позики, штрафів та відшкодування збитків.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно дост.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником.
Зважаючи на невиконання відповідачами зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідачів заборгованість по кредиту, штраф за невиконання умов договору, 3% річних та інфляційні витрати.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 548,23 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошовий борг за договором позики №1/10/09/2020 від 10.09.2020 року у розмірі 481 430,25 гривень, інфляційні витрати у розмірі 24 017,55 гривень, 3% річних у розмірі 4 946,20 гривень, штрафні санкції передбачені договором у розмірі 144 429,08 гривень, а разом 654 823 (шістсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять три) гривень 08 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 274 (три тисячі двісті сімдесят чотири) гривень 12 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 274 (три тисячі двісті сімдесят чотири) гривень 12 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст судового рішення складений 13 вересня 2021 року.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППНОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя Н.І.Рибалко