Справа № 266/3090/21
Провадження № 2/266/877/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Шишилін О.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі відповідач) про захист прав споживача та визнання договору позики №556027590 від 10.12.2020 недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.12.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №556027590. Позивач вважає, що укладений кредитний договір підлягає визнанню судом недійсним з огляду на наступне. Відповідачем була надана фінансова послуга шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи, який нею не було підписано. Порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір про надання позики, укладений між нею та відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідачем проігноровано вимоги закону України «Про споживче кредитування» та не повідомлено її письмово про вартість послуг, не надано всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомостей, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті чим ввів її в оману при отриманні кредитних послуг на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсотків. Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту містить ознаки кредитного договору, а отже без надання їй розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, що призвело до того, що реальні нараховані відсотки за користування кредитними коштами є значно більшими, за зазначений працівниками фінансової установи свідчить про нечесну підприємницьку практику відповідача. Вважає, що в порушення ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договору були включені умови, які є несправедливими, які призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вимоги про нарахування та сплати неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та засіб розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, а не несправедливий непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправлених додаткових прибутків кредитора.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

04.06.2021 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У визначений строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому зазначив, що 10.12.2020 між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір №556027590 про надання грошових коштів на суму 7000 грн. на строк 29 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, картка № НОМЕР_1 , на умовах строковості, зворотності та платності, що засвідчує факт укладення кредитного договору між сторонами у формі електронного документу, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним згідно п. 1.4 Договору. Позивач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Відповідача обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 7000 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з відповідачем та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Тобто волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі, відповідно до ст. 203 ЦК України. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідає вимогам ст. 207 ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, що спростовує необґрунтоване твердження позивача. Таким чином позивач як ініціатор щодо укладення спірного договору маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами та порядком співпраці з відповідачем самостійно визначив дату укладення та отримавши грошові кошти повністю погодився з умовами кредитування. Також посилався на відповідність підписання відповідачем договору вимогам законодавства. Так відповідно до п.4.4 договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між ними в якості підпису позивальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та ЗУ «Про електрону комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Введення одноразового персонального ідентифікатору і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні п. 3 ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитний договір №556027590 від 10.12.2020 року було підписано позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор «НОМЕР_5» було направлено позичальнику 10.12.2020 року на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту - НОМЕР_2 , зазначений ідентифікатор було введено позивачем у відповідне поле в інформаціно - телекомунікаційній системі 10.12.2020 о 19:17:15, після чого позивач натиснув кнопку «так», що є підписанням договору електронним підписом, після чого було перераховано грошові кошти в сумі 7000 грн. на банківську картку НОМЕР_1 , що належить позивачу. Отже посилання позивача на нібито не укладення договору, а також відсутність його підпису, спростовується діями останнього, самим договором та законодавством України. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля кредитний договір між сторонами не був би укладеним. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладено у письмовій формі.

Крім того відповідно до п. 4.9. Договору позичальник засвідчує, що умови цього Договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків Товариства та Позичальника. Відповідно до п. 4.10. Договору сторони засвідчують, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню Сторін, жодна зі Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов`язки Сторін, інші умови Договору), та умови Договору є взаємовигідними для кожної із Сторін. У разі істотної зміни обставин, якими Сторони керувалися при укладенні Договору, Договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою Сторін. Відповідно до п. 4.13. Договору Позичальник підтверджує, що: отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах; інформація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Окрім того, Згідно пункту 4.1 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - «Правила»). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Інформація надана Фінансовою установою з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Фінансової установи. Правила Фінансової установи в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення Договору кредиту, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію для укладення Договору.

Позивач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від Фінансової установи, тобто Позивач самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» вказує, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо Сторони електронного договору мали змогу ознайомитись з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним, в т.ч умов.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позивача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором

Посилання Позичальника на обов`язок сплати нібито завищеної неустойки та відсотків, у разі порушення ним зобов`язання ґрунтується на суб`єктивному баченні ситуації. Як вище зазначалося, Позивач погодився на укладення Договору саме такого змісту, при цьому не скористався правом відмовитись в односторонньому порядку від укладеного Договору.

Будь яких доказів нарахування відсотків, що порушувало б законодавство - Позивачем не надано.

Звертаю увагу суду, що Позивач не надав, а в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження доводам Позивача щодо використання Товариством нечесної підприємницької практики, з чого можна дійти висновку, що вказані твердження Позивача не відповідають дійсності.

Щодо істотних умов договору, ціни та розрахунку сукупної вартості кредиту:

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Паспорт споживчого кредиту - документ у письмовій формі, який надається Позичальнику до укладення Договору, а після укладення Договору стає його невід`ємною частиною та містить інформацію, надання якої передбачене ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

У Паспорті споживчого кредиту та у Договорі містяться всі істотні умови, відповідно до норм чинного законодавства. Згідно п. 4.13. Договору, Позичальник підтверджує, що: отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах; інформація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. На підставі викладеного вище, твердження Позивача про те, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, через що договір не може бути визнаним укладеним с необґрунтованим та неаргументованим, що опосередковано вказує на введення суду в оману, так як Договір відповідає усім нормам чинного законодавства.

Як вбачається з умов Договору Позивач перед підписанням вказаного Договору, був ознайомлений з сумою кредиту, нарахованими процентами за користування кредитом, терміном платежу та сукупною (загальною) вартістю кредиту.

Всі умови щодо кредитування були надані для ознайомлення Товариством Позивачу, перед укладанням Договору, без проставляння у чекбоксі відмітки щодо ознайомлення з умовами Договору, Договір не був би укладений.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які-б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, з огляду на швидкоплинність самого строку користування кредитними коштами. Станом на сьогодні, Позивач продовжує користуватися грошовими коштами Товариства, а за допомогою позовного провадження щодо визнання Договору недійсним, намагається уникнути відповідальність за порушення умов Договору.

Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір споживчого кредиту № 556027590 (а.с. 37-44) за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5 на суму 7000 грн. зі сплатою відсотків строком на 29 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника № НОМЕР_1 , зазначений у заяві позивача, що засвідчує факт укладання між сторонами Договору у формі електронного документу.

Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах.

Як вбачається з матеріалів справи, факт передання грошей позивачу підтверджується довідкою Альфа-банк, який є організатором взаємодії при прийманні та перерахуванні платежів, яким в рамках операції B2AA2E77F2A90144E053AC112B0D49AE від 10.12.2020, грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» були успішно перераховані на катку отримувача НОМЕР_1 . (а.с. 41).

Згідно з п.п. 1.1, 1.4.1 цього договору, позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 0,35 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

За змістом п.4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.п.1.5, 1.6 договору).

У статтях 3, 6, 203, 626, 627, 628 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). При цьому вказано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положенням ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За змістом ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Доводи позивача, що спірний договір не відповідає вимогам ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи наявна заявка позивача, яка заповнена позивачем ОСОБА_1 в електронному вигляді на отримання кредиту в сумі 7000 грн. Зі змісту цієї заявки видно, що ним вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номер мобільного телефону, електрону пошту, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, освіта, місце проживання, реєстрації, працевлаштування, щомісячний дохід, дати наступної виплати заробітку, щомісячні доходи та витрати, а також зазначено номер і термін дії банківської картки, якою користується позивач (а.с. 37).

Позивачем не надано належних доказів про неналежну форму оскаржуваного правочину, а саме його не підписання, як підставу для визнання його недійсним, оскільки приписами ст.. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції».

Згідно з п. 4.4 Договору спірний договір укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з умовами кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.

Правилами надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлений порядок надання грошових коштів у кредит.

За умовами вказаних Правил, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору.

Інформаційна система Фінансової установи здійснює реєстрацію заявника на сайті Товариства та формує Особистий кабінет, де споживач має змогу ознайомитися з договором.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо можливості видачі кредиту шляхом надіслання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, або надісланням на електронну пошту електронного листа.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 556027590 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

Тобто позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Крім викладеного, суд зазначає, що положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з матеріалів справи, факт передання грошей позивачу підтверджується довідкою Альфа-банк, який є організатором взаємодії при прийманні та перерахуванні платежів, яким в рамках операції B2AA2E77F2A90144E053AC112B0D49AE від 10.12.2020, грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. були успішно перераховані на катку отримувача НОМЕР_1 . (а.с. 41).

Таким чином, оспорюваний договір позики укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, не суперечить вимогам ЦК України та іншого законодавства.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до неї, оскільки при підписанні даного договору ОСОБА_1 ознайомилась та погодилась з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в останньому несправедливих умов, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1,2,5,7, 141, 274,278,279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Шишилін О. Г.

відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», , адреса: 01015, м. Київ, вул.. Лейпцигська, б. 15 Б, перший поверх.