Провадження №2/760/1105/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача завдану ним майнову шкоду в розмірі 19 537, 09 гр.

Посилається в позові на те, що 31 травня 2015 року з відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4275858, згідно якого ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Honda Accord», д/н НОМЕР_1 .

03 травня 2016 року в м. Києві на Брест-Литовському шосе, 19 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Hyundai Santa Fe», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Honda Accord», д/н НОМЕР_1 , під керуванням відповідача.

Дана ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем, що підтверджується постановою суду.

27 травня 2020 року на адресу ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 .

Згідно Звіту №С16-171 від 21 червня 2016 року, наданого ТОВ ЕК «Укравтоекспертиза Стандарт», вартість відновлювального ремонту без ПДВ склала 20 537,09 гр.

У зв`язку з викладеним і відповідно до ліміту, франшизу (1 000,00 гр.), передбачених договором страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ОСОБА_2 витрати на ремонт автомобіля в сумі 19 537,09 гр.

21 січня 2019 року для досудового врегулювання спору було направлено відповідачу претензію вимогою сплатити страхове відшкодування, які останній отримав її 05 лютого 2019 року, але не задовольнив в добровільному порядку.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 14 грудня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

05 лютого 2021 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.

/ а. с. 47 /

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що 31 травня 2015 року між сторонами був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4275858, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації транспортного засобу «Honda Accord», д/н НОМЕР_1 .

03 травня 2016 року в м. Києві на Брест-Литовському шосе, 19 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Hyundai Santa Fe», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Honda Accord», д/н НОМЕР_1 , під керуванням відповідача.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.

За змістом постанови 03 травня 2016 року приблизно о 16.15год. в м. Києві на Брест-Литовському шосе, 19 км, відповідач, керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хьондай», д.н.з. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.13.1 ПДР.

При цьому керував автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

В судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

27 травня 2020 року на адресу ПРАТ «СК «Арсенал страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 .

Відповідно до Звіту №С16-171 від 21 червня 2016 року, складеного ТОВ ЕК «Укравтоекспертиза Стандарт», вартість відновлювального ремонту склала 20 537,09 гр.

На виконання умов договору позивачем було відшкодувало ОСОБА_2 витрати на ремонт автомобіля в сумі 19 537,09 гр., з вирахуванням франшизи в розмірі 1 000, 00 гр., що підтверджується платіжним дорученням № 9741570 від 30 листопада 2018 року.

/ а.с. 6 - 35 /

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до пунктів 38.1.а, 38.1.ґ ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

-якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, про настання страхового випадку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В пунктах 5 та 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої, джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач, не подавши до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, суду не надав.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921, 00 гр., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15,16, 1191 ЦК України, ст. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 / на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»/ 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, / 19 537, 09 гр. заборгованості та 2 102, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішння або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику / учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва