Дата документу 20.12.2021 Справа № 937/9590/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 937/9590/20Головуючий у 1-й інстанції Юрлагіна Т.В.
Пр. № 22-ц/807/3375/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Маловічко С.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральне-15» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, пені індексу інфляції та 3% річних

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСББ «Центральне-15» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-4), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь у негайному порядку грошові кошти у сумі 3786,84 грн. як заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року, пеню в розмірі 2514,42 грн., 4960,76 грн. індексу інфляції, 331,48 грн. 3% річних нарахованих на суму заборгованості, а всього 11593,60 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. та 2200,00 грн. витрат на правничі послуги адвоката.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що співвласниками багатоквартирного буд. АДРЕСА_1 було створено 22.03.2001 року ОСББ «Центральне-15», яке створено і діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» чинного законодавства та Статуту.

Відповідачка є власником кв. АДРЕСА_2 та згідно з п. 5 ч. 1 , п. 2 ст. 4 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ст. 382 ЦК України є також співвласником багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Рішенням загальних зборів ОСББ «Центральне-15» від 07 червня 2015 року розмір внеску дольової участі на утримання будинку та прибудинкової території становить 2,20 грн. за квадратний метр.

Рішенням загальних зборів ОСББ «Центральне-15» від 06 жовтня 2018 року розмір внеску дольової участі на утримання будинку та прибудинкової території становить 4,00 грн. за квадратний метр.

ОСББ «Центральне-15» забезпечує належну експлуатацію житлового будинку та своєчасне надання житлово-комунальних послуг та надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, вчасно проводити підготовку житлового будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Площа квартири відповідачки складає 31.8 кв. м, тому починаючи з 01.01.2018 року відповідачка зобов`язана щомісячно сплачувати дольову участь на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 69,96 грн. (площа квартири 31.80 кв. м х на 2.20 грн. = 69.96 грн.) а з жовтня 2018 року 127,20 грн. (площа квартири З1.80 кв. м. х на 4.00 грн. = 127,20 грн.).

Власник квартири відповідно до ч.2 розділу 5 Статуту ОСББ «Центральне-15» зобов`язаний своєчасно сплачувати належні платежі в тому числі плату на утримання будинку розмір якої встановлюється рішенням загальних зборів.

На підставі затверджених тарифів відповідачу здійснювалось нарахування плати за надані послуги з утримання будинків та прибудинкової території.

Відповідачка свої зобов`язання щодо їх сплати не виконує. Заборгованість відповідачки перед ОСББ «Центральне-15» по сплаті витрат дольової участі в утриманні будинку та прибудинкової території становить 3786,84 грн. Зазначена заборгованість утворилась період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року.

У зазначений період відповідачка повинна була сплатити дольову участь на утримання будинку та прибудинкової території 3936,84 грн. Фактично відповідачка сплатила 150,00 грн., з яких 100 грн. у грудні 2019 року та 50 грн. у лютому 2020 року. Більше жодних оплат дольової участі на розрахунковий рахунок ОСББ «Центральне-15» від відповідача не надходило. Загальна сума заборгованості по сплаті дольової участі на утримання будинку та прибудинкової території відповідачки перед ОСББ «Центральне-15» станом з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року становить 3786,84 грн.

ОСББ «Центральне-15» сумлінно виконує взяті на себе зобов`язання щодо належного утримання будинку та прибудинкової території. Обсяг виконаних робіт з утримання будинку та прибудинкової території відповідає структурі, періодичності та строкам виконання робіт, затвердженими Рішенням загальних зборів. Контроль за фінансово-господарською діяльністю об`єднання здійснює ревізійна комісія, діяльність та повноваження якої регламентуються п. 17 розділу 3 Статуту. Яка не рідше одного разу на рік здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю об`єднання. За результатами перевірок за період 2018-2020 років господарська діяльність ОСББ «Центральне-15» проводилась у відповідності до діючого законодавства, та Статуту, на підставі планів робіт та переліку загальнообов`язкових робіт з утримання будинку та прибудинкової території, затверджених правлінням ОСББ. За зазначений період затверджений перелік робіт та їх періодичність була виконана у повному обсязі. Також в повному обсязі виконані у строк та з установленою періодичністю роботи з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем (холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення); поточного ремонту внутрішньо будинкових систем, прибирання та благоустрою прибудинкової території).

У разі відмови власника приміщення сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку (ч. 6 ст.13 Закону про ОСББ).

Крім того відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у відповідності до ст. 625 ЦК України, на суму основного боргу відповідача перед ОСББ «Центральне-15» за період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року нарахована також 3% річних в розмірі 331,48 грн. та індекс інфляції в сумі 4960,76 грн.

Крім того рішенням загальних зборів ОСББ «Центральне-15» від 06 жовтня 2018 року прийнято рішення щодо нарахування пені у розмірі 0,2% від суми прострочення платежу за дольову участь та прибудинкову територію за кожен день прострочення. Таким чином відповідач також зобов`язаний сплатити пеню у розмірі за період з жовтня 2018 року по 31.11.2020 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Юрлагіну Т.В. (т.с. 1 а.с. 69).

Ухвалою судді суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 72) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року (т.с. 2 а.с. 9-12) позовні вимоги ОСББ «Центральне-15» у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСББ «Центральне-15» () заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 року у розмірі 3477,34 грн., індексу інфляції у розмірі 655,83 грн. та 3% річних у розмірі 304,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСББ «Центральне-15» () судовий збір у розмірі 804,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСББ «Центральне-15» () судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1100,00 грн.

В іншій частині відмовлено.

ОСББ «Центральне-15» із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача, погодилось, останнє в апеляційному порядку не оскаржувало.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 14-17) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та відмовити у позові повністю.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 25).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача у цій справі відкрито (т.с. 2 а.с. 53), відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції за результатами розгляду вказаної апеляційної скарги скаржника.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 54) дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України.

Позивач ОСББ «Центральне-15» подало відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (т.с. 2 а.с. 69-73).

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю-члена колегії Подліянову Г.С. у цій справі у зв`язку із відпусткою 14 і більше днів (т.с. 2 а.с. 76-77).

Ухвалою апеляційного суду позивачу ОСББ «Центральне-15» у задоволенні його заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відмовлено (т.с. 2 а.с. 78).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (т.с. 2 а.с. 80).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2,3 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково, керувався ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354-355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням установчих зборів співвласників житлового комплексу від 22.03.2001 року створено ОСББ «Центральне-15» (протокол № 2 від 11.03.2001 року) та затвердженого його статут (т.с. 1 а.с. 5-19).

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 (договір дарування від 12.02.1992 року, копія а.с. 25-26) та співвласницею багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , в якому створено ОСББ «Центральне-15». Вказане визнано відповідачем ОСОБА_2 у відзиві (запереченнях, т.с. 1 а.с. 78-82)), що в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Загальними зборами об`єднання 07.06.2015 року (протокол від 07.06.2015 року) був затверджений кошторис із внеском на утримання житлового комплексу з 01.6.2015 року в розмірі 2,20 грн./м2 та встановлено з 01.06.2015 року пеню 10% на несплачену суму (при несплаті за утримання більше трьох місяців) (т.с. 1 а.с. 27).

01.02.2018 року загальними зборами об`єднання (протокол №1 від 01.02.2018 року) був затверджений кошторис із внеском на утримання будинку та прибудинкової території та загальнообов`язковий внесок дольової участі в утриманні будинку і прибудинкової території з січня 2018 року в розмірі 2,20 грн. за м2 загальної площі, якою володіє або користується співвласник (т.с. 1 а.с. 28).

06.10.2018 року загальними зборами об`єднання (протокол №1 /18 від 06.10.2018 року) був затверджений загальнообов`язковий внесок дольової участі в утриманні будинку і прибудинкової території з 01.10.2018 року в розмірі 4,00 грн. за м2 загальної площі, якою володіє або користується співвласник (т.с. 1 а.с. 28).

Згідно п. IV Статут ОСББ «Центральне-15» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту шляхом проведення загальних зборів встановлювати розміри платежів і внесків співвласників будинку, платежів, пов`язаних з належним утриманням будинку, а також відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів. До компетенції загальних зборів визначення порядку призначення, сплати та переліку внесків та платежів в Об`єднанні.

Згідно із п. п. 2 п. V. Статуту співвласник зобов`язаний виконувати вимоги та обов`язки, передбачені Статутом ОСББ; виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їх повноважень; своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні платежі: внески на утримання житлового комплексу та прибудинкової території, цільові внески до фондів та інші, які визначаються органами управління Об`єднання.

Відповідач у відповідності зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є співвласницею багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервною та ремонтного фондів.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Забезпечення утримання та експлуатації будинку, користування спільним майном, включаючи поточний ремонт, утримання будинку і прибудинкової території, водопостачання водовідведення, опалення, вивезення побутових відходів об`єднання задовольняє самостійно шляхом самозабезпечення відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону про ОСББ.

Відповідно до ст. 23 Закону внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Згідно із висновками, які викладені у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 3-945гс15, особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Верховний Суд в своїх постановах притримується такої ж позиції, зокрема, вона була підтримана Верховним Судом в постанові від 14.07.2020 року в справі № 466/8748/16-ц.

Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України є, зокрема, закони України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідач свої зобов`язання по сплаті внесків на утримання житлового комплексу та до ремонтного та ремонтного фондів не виконує належним чином, з огляду на що за останньою рахується заборгованість по внескам в розмірі 3786,84 грн.

При дослідженні наданого позивачем розрахунку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено не вірно та не у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язків.

Так позивам зроблений розрахунок заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 року з розрахунком, що загальна площа, якою володіє або користується ОСОБА_2 становить 31,8 кв. м (згідно рішення загальних зборів ОСББ «Центральне-15» протокол №1 віл 26.09.2011 року) відповідно до технічного паспорту загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 29.3 кв. м.

Оскільки правовстановлюючі документи свідчать про те, що площа належної відповідачу на праві власності житлового приміщень становить 29,3 кв. м, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги розрахунок згідно рішення загальних зборів ОСББ «Центральне-15», згідно з яким площа приміщень складає 31,8 кв. м, оскільки інформація зазначена у розрахунку площі суперечить інформації з правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності відповідача на нерухоме майно.

Збільшення позивачем площі будинку при розрахунку внеску на 1 кв. м. суттєво впливає на розмір такого внеску, зокрема призводить до його необґрунтованого завищення, що безпосередньо порушує права відповідача, як співвласника будинку, який в силу Закону та Статуту ОСББ зобов`язаний такі внески сплачувати.

На підставі вище викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розрахунок заборгованості слід вираховувати з урахуванням загальної площі квартири 29,3 кв. м. Тому, з відповідачки на користь позивача правильно стягнув заборгованість у сумі 3477, 34 грн. З огляду на такий розрахунок:

з січня 2018 року по вересень 2018 рік заборгованість складає 580,14 грн. (загальна площа 29,3 кв. м. ? 2,20 грн. = 64,46 грн. за місяць);

з жовтня 2018 року по грудень 2018 рік заборгованість складає 351,60 грн. (загальна площа 29,3 кв. м. ? 4,00 грн. = 117,20 грн. за місяць);

з січня 2019 рок по грудень 2019 рік заборгованість складає 1306,40 грн. (загальна площа 29,3 кв. м. ? 4,00 грн. = 117,20 грн. за місяць) сплачено заборгованість у сумі 100,00 грн.;

з січня 2020 рок по листопад 2020 рік заборгованість складає 1239,20 грн. (загальна площа 29,3 кв. м. ? 4,00 грн. = 117,20 грн. за місяць) сплачено заборгованість у сумі 50,00 грн.

Також, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги у цій справі через їх недоведеність посилання відповідача на те, що протоколи загальних зборів ОСББ від 07.06.2015 року, 01.10.2018 року та 06.10.2018 року є неприйнятими з огляду на те, що за них не проголовувала необхідна кількість усіх співвласників.

Матеріали справи не містять даних про те, що останні були оскаржені та скасовані.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем на виконання статутної діяльності укладено ряд цивільно-правових договорів, за якими ОСББ надаються послуги на забезпечення утримання житлового комплексу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість, котру вона добровільно не сплачує.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, оскільки, на день ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції з боку відповідача не надано доказів про погашення заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога ОСББ «Центральне-15» про стягнення заборгованості по внескам є обґрунтованою з урахуванням встановлених судом першої інстанції уточнень площі квартири відповідача.

Щодо стягнення пені, то суд першої інстанції правильно виходив із такого.

Згідно з пп.3 п. 7. Статуту, за рішенням загальних зборів може запроваджуватися пеня за несвоєчасну сплату співвласниками встановлених загальними зборами внесків та платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів.

Разом з цим, ст. 7 Закону передбачено, що статут може містити також інші положення, що є істотними для діяльності об`єднання та не суперечать вимогам законодавства.

Положеннями Закону не передбачено за об`єднанням власників багатоквартирного будинку права встановлювати будь-яку відповідальність за невиконання співвласників своїх грошових зобов`язань перед об`єднанням.

Пеня, відповідно приписів ст. 546 ЦК України є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Крім того, відповідачем у запереченнях на позовну заяву позивача у цій справі (т.с. 1 а.с. 78-82) заявлено клопотання про застосування позовної давності (т.с. 1 а.с. 81).

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки між сторонами в порядку ст. 259 ЦК України домовленості щодо зміни тривалості позовної давності не було досягнуто, на дані правовідносини поширюється позовна давність тривалістю у один рік, перебіг якої починається зі спливом строку виконання зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У ч.5 ст. 261 ЦК України зазначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як було встановлено судом першої інстанції, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією розрахунку заборгованості, останній платіж перед зверненням стягувача до суду з погашення заборгованості відповідачем був здійснений в лютому 2020 року (т.с. 1 а.с. 62), а ОСББ «Центральне-15» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості 22.12.2020 року.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем за заявленими вимогами не порушено строку позовної давності.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що сторонами не узгоджувалися умови щодо відповідальності відповідача за порушення зобов`язань у вигляді пені за несвоєчасну сплату внесків, як співвласника будинку, оскільки між сторонами відсутній укладений договір.

Статут ОСББ, в свою чергу, не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України.

Таким чином, встановлення в статуті права за рішенням загальних зборів запроваджувати пеню за несвоєчасну сплату внесків та платежів, суперечить вимогам законодавства, так само як і прийняте на підставі статуту рішення загальних зборів, оформлене протоколом від 07.06.2016 (друге питання порядку денного) про нарахування пені за несвоєчасну сплату внесків.

На підставі вище викладеного, суд першої інстанції правильно вважав за необхідне відмовити в задоволенні стягнення пені за несвоєчасну сплату внесків, як співвласника будинку.

Щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, суд першої інстанції правильно виходив у цій справі із такого.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Приписами ст. 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач просив у цій справі стягнути з відповідачки 3% річних за період прострочення з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року, у розмірі 331,48 грн. та, інфляційні витрати у розмірі 4960,76 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складатиме: основну суму богу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних, інфляційних витрат підлягають частковому задоволенню. При цьому, судом першої інстанції правильно не взято до уваги розрахунок наданий позивачем, оскільки розрахунки інфляційних витрат виконано не вірно, розрахунок заборгованості здійснений з урахуванням загальної площі квартири 31,8 кв. м, та судом першої інстанції розрахунок визнано невірним.

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції правильно перераховано 3% річних та інфляційні за період з 01.01.2018 р. по 30.11.2020 р. (включно), відповідно до якого з відповідача на користь позивача слід стягнути індекс інфляції у розмірі 655,83 грн. та 3% річних у розмірі 304,12 грн.

Отже, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд дійшов правильного висновку, що з відповідачки на користь позивача у цій справі підлягає стягненню заборгованість зі сплати внесків за період з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 3477,34 грн., інфляційні витрати у розмірі 655,83 грн. та 3 % річних у розмірі 304,12 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 дублюють доводи її заперечень (т.с. 1 а.с. 78-82) проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, є безпідставними, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно вважав, що підстави для застосування позовної давності за клопотанням відповідача, викладеного у її запереченнях на позовну заяву позивача у цій справі (т.с. 1 а.с. 81), до будь-якого розміру вищезазначеної заборгованості у цій справі відсутні.

ОСББ «Центральне-15» є належним позивачем за вищезазначеним позовом у цій справі.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду у цій справи будь-якого рішення будь-якого господарського суду, яке б набрало законної сили, з приводу вирішення питання законності (незаконності) встановлення розміру з 01.10.2018 року нового внеску дольової участі на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4,00 грн. за 1 кв. м площі, якою володіє або користується співвласник, викладеного в протоколі № 1/18 від 06.10.2018 року.

Суд першої інстанції не зобов`язаний був зупиняти провадження у цій справі до розгляду справи за позовом відповідача до ОСББ «Центральне-15» з приводу цього (копія позову відповідача до господарського суду - т.с. 1 а.с. 225-228, ухвала Господарського суду Запорізької області від 30.06.2021 року у справі ЄУН 908/1848/21 про залишення цього позову відповідача без руху т.с. 1 а.с. 229-230, уточнена позовна заява відповідача до господарського суду т.с. 1 а.с. 232-238), яке стало предметом розгляду у Господарському суді Запорізької області у подальшому.

Оскільки, розмір внеску був встановлений в ОСББ ще у жовтні 2018 року, позов ОСББ «Центральне-15» у цій справі подано до відповідача у грудні 2020 року (т.с. 1 а.с. 2), тобто у відповідача було достатнього часу із тим, щоб визначитись з 2018 року подавати (не подавати) їй позов до господарського суду, а не чекати, поки ОСББ «Центральне-15» подасть цей позов у цій справі до неї.

Подачу вищезазначеного позову відповідачем до господарського суду апеляційний суд вважає одним із способів способом захисту відповідача проти позову позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 210 ЦПК України передбачено строки для розгляду цивільних справ.

В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу …повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, в разі визнання будь-яких рішень ОСББ «Центральне-15» у подальшому незаконними (недійсними) за будь-яким рішенням будь-якого суду в будь-якій іншій справі, останні будуть вважатись такими з моменту їх прийняття ОСББ, що, відповідно, буде підставою для перегляду оскаржуваного правильного на сьогодні рішення суду першої інстанції у цій справі за нововиявленими обставинами.

При цьому, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 завжди була одноособовим власником вищезазначеної квартири АДРЕСА_2 з 12.02.1992 року (договір дарування, т.с. 1 а.с. 25-26) по час розгляду цієї справи судом першої інстанції та на час апеляційного перегляду цієї справи апеляційним судом, та зокрема у період нарахування позивачем вищезазначеної заборгованості з внесків на утримання будинку та прибудинкової території по вказаній квартирі. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідач не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів у спростування факту утримання вищезазначеного будинку та прибудинкової території позивачем у період нарахування вищезазначеної заборгованості.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 після укладення шлюбу із ОСОБА_5 05.03.2005 року (свідоцтво про шлюб, копія т.с. 2 а.с.38) змінила дошлюбне прізвище на шлюбне « ОСОБА_6 ». У подальшому ОСОБА_7 після укладення шлюбу із ОСОБА_8 15.09.2017 року отримала шлюбне прізвище « ОСОБА_9 » (свідоцтво про шлюб, копія т.с. 2 а.с. 39).28 серпня 2020 року ОСОБА_10 змінила шлюбне прізвище « ОСОБА_9 » на дошлюбне « ОСОБА_11 » (свідоцтво про зміну імені, копія т.с. 2 а.с. 40).

Описки в імені відповідача по всьому тексту оскаржуваного рішення (замість правильного: « ОСОБА_12 » вказано неправильно « ОСОБА_13 » у відповідних відмінках) не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача, а можуть бути виправлені у подальшому судом за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСББ «Центральне-15» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 у дохід держави слід стягнути судовий збір за подачу її вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі у належному розмірі 1206,80 грн., (розрахунок: 150 % від суми стягнутого судового збору 804,51 грн. з відповідача на користь позивача за оскаржуваним рішенням суду першої інстанції у цій справі пропорційно до суми задоволених позовних вимог позивача), сплату якого ОСОБА_1 було раніше відстрочено ухвалою апеляційного суду до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції за результатами розгляду вказаної апеляційної скарги відповідача (т.с. 2 а.с. 53).

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 12, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 1206,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 20.12.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кримська О.М.Маловічко С.В.