Справа № 361/3432/19
Провадження № 2/361/172/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, що виникла за спільним зобов`язанням подружжя,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, що виникла за спільним зобов`язанням подружжя.

Позивач зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2015 р., яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 (позикодавця) до чоловіка відповідача - ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено і вирішено стягнути 85000,00 гривень та судовий збір в розмірі 3654 гривень.

За вказаним рішенням суду було встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 22.06.2007 р. було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав позику у розмірі 85000,00 гривень строком до 23.06.2013 р. на придбання земельної ділянки для потреб сім`ї у м. Бровари Київської області. А саме, у період спільного проживання у шлюбі між подружжям ( ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_2 ) було вирішено придбати земельну ділянку для будівництва, площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1 , а достатніх коштів не вистачало, тому і було вирішено взяти позику у позивача для інтересів сім`ї.

Через те, що чоловік відповідача, ОСОБА_3 , не зміг виконати зобов`язання по виплаті позики, ОСОБА_1 звернувся до суду про стягнення боргу, за наслідками розгляду якого було проголошено судове рішення по поверненню 85000,00 грн., які були ним взяті для купівлі даної земельної ділянки у спільну сумісну власність подружжя.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 02.12.2014 р., шлюб, зареєстрований 19.11.1994 р. між відповідачем і ОСОБА_3 , було розірвано.

Після розірвання шлюбу, відповідач звернулася із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за результатами розгляду якого, рішенням Броварського міськрайонного суду від 16.12.2015 р. позовні вимоги було частково задоволено; визнано квартиру, земельну ділянку площею 0,1000 га, будинок, розташовані у Броварах, будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, з якого складається об`єкт незавершеного будівництва і автомобіль спільною сумісною власністю подружжя. До даного майна було застосовано поділ на частки у розмірі Ѕ кожній зі сторін.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду від 16.12.2015 р. в частині позовних вимог про поділ спільного майна - автомобіля та будівельних матеріалів, обладнання та конструктивні елементи, з якого складається об`єкт незавершеного будівництва, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог відповідача.

Постановою про відкриття виконавчого провадження №50756124 від 11.04.2016 р. відкрито виконавче провадження про стягнення грошових коштів із чоловіка відповідача за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області.

Кошти, які позивач отримав як позику, були використані для потреб сім`ї, а саме, на придбання земельної ділянки у розмірі 85000,00 грн., що виник у нього внаслідок винесення рішення Броварського міськрайонного суду від 17.12.2015 р.

В даному випадку рішенням Апеляційного суду Київської області встановлені обставини, які мають значення для вирішення даної справи, а саме, що вищевказана земельна ділянка є спільним майном подружжя і вона була придбана в період їхнього перебування у шлюбних відносинах.

Також, встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду від 17.12.2015 р., яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 було вирішено стягнути 85000,00 гривень.

Узагальнюючи вищевикладені обставини та вказані рішення судів, є усі підстави стверджувати, що грошові кошти, які були стягнуті за вищевказаним рішенням суду, є спільним боргом подружжя, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що отримані позивачем в результаті позики кошти в сумі 85000,00 грн. були використані на користь інтересів сім`ї, а тому, борг має бути сплачений в солідарному порядку.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу, що виникла за спільним зобов`язанням подружжя внаслідок укладеного 22.06.2007 р. договору позики між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , у розмірі 85000 гривень 00 копійок та витрати на сплату судового збору у розмірі 3654 гривень 00 копійок.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року в справі №361/1410/15-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 85000 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн. (а.с.6-7).

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Шкред І.Ю. від 11 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження №50756124 при примусовому виконанні виконавчого листа №361/1410/15-ц, виданого 10.03.2016 р. Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 85000,00 грн. та судового збору в розмірі 3654,00 грн. (а.с.15).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що сума боргу ОСОБА_3 повернута не була, грошові кошти позичались в інтересах сім`ї для придбання в подальшому земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач стверджує, що про існування позики їй не було відомо та будь-якої згоди на отримання цих коштів у позику вона не надавала, раніше згаданих коштів не бачила і тим самим вказані кошти не були використані в інтересах сім`ї.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

07 червня 2019 року державним нотаріусом Броварського міської державної нотаріальної контори Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_6 .

Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року по справі №361/1410/15 було видано виконавчий лист.

Даний виконавчий лист передано на виконання відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області та на даний час в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень зазначено значиться як відкрите.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має правові можливості для реалізації рішення суду по справі №361/1410/15 про стягнення заборгованості шляхом звернення до спадкоємиці.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., зареєстрованого в реєстрі за №3996, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , була відчужена на користь ОСОБА_3 .

В рамках розгляду справи №361/1410/15 рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2015 р. визначений боржник, а саме: ОСОБА_3 , також визначено лише факт отримання позики та порушення зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів боржником.

Жодних згадувань чи посилань ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 є співборжником чи про те, що кошти бралися ОСОБА_3 в інтересах сім`ї та витрачалися на потреби сім`ї не було.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 р. у справі №372/1558/16-ц (провадження №61-26356св18) указує на правильність висновків суду апеляційної інстанції про те, що наявна в матеріалах справи розписка не дає підстав для висновку, що договір позики укладено в інтересах сім`ї, а одержані в борг грошові кошти витрачені в інтересах сім`ї, оскільки доказів про надання дружиною згоди на укладення договору позики, як і доказів про те, що вона знала про існування такого договору та про придбання спірних будинку й земельної ділянки за одержані в борг за розпискою грошові кошти, не надано.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 12.01.2021 р. у справі №404/330/19 зазначив: «Тлумачення частини четвертої статті 65 СК Україна вказує на те, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов; 1) договір укладений другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 19 червня 2013 року у справі №6-55цс13, та Верховний Суд у постановах від 25 вересня 2019 року у справі №569/2255/17 (провадження №61-6203св19), від 04 грудня 2019 року у справі №235/5555/16-ц (провадження №61-28858св18), від 12 лютого 2020 року у справі №2- 2093/10 (провадження №61-34656св18)».

КЦС ВС у своїй постановах наголошує на тому, що важливу роль при вирішенні спорів у подібних правовідносинах відіграє факт використання майна, одержаного за договором, саме в інтересах сім`ї, а також зазначає про обов`язковість надання згоди другим з подружжя на укладення договору в інтересах сім`ї.

Отже, позивач, зазначаючи, що кошти за розпискою були отримані для придбання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не довів той факт, що надані ним у борг за розпискою кошти були витрачені в інтересах сім`ї (на придбання земельної ділянки).

А враховуючи судову практику та ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, одного лише факту укладення одним із подружжя договору позики в інтересах сім`ї недостатньо для того, щоб кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).

Таким чином, беручи до уваги ще й факт відсутності надання згоди другим з подружжя на укладення договору позики, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 боргу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України також закріплено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Виходячи з положень ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності складає 3 (три) роки.

ОСОБА_1 була пред`явлена позовна заява до чоловіка відповідача ОСОБА_3 у лютому 2015 року, а рішення було ухвалено 17.12.2015 р.

Дану позову заяву подано 16 травня 2019 року, тобто через 3 роки і 5 місяців.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 пред`явлено з пропуском строку позовної давності.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі

Керуючись ст.ст. 257, 264, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, що виникла за спільним зобов`язанням подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський