Справа № 127/6898/21
Провадження № 22-ц/801/1776/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 рокуСправа № 127/6898/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Стадника І. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 10 червня 2021 року у м. Вінниці суддею цього суду Сичуком М. М., дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (далі ТОВ «Вінницягаз Збут») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу, мотивуючи його тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , проте свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно та в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим станом на 01 березня 2021 року у неї виникла заборгованість за послуги з газопостачання за період з 01 серпня 2016 року по 01 січня 2020 року в розмірі 75902,94 грн.

Пославшись на викладене та на те, що відповідач у встановлений договором строк не сплатила за послуги, надані позивачем, і допустила прострочення виконання грошового зобов`язання, ТОВ «Вінницягаз Збут» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з постачання природного газу в розмірі 75902,94 грн, 3% річних в розмірі 1568,00 грн та інфляційне збільшення в розмірі 2270, 00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу в розмірі 79 577, 85 грн, з яких 75 902, 94 грн основний борг, 2 106, 91 грн інфляційне збільшення, 1 568, 00 грн 3% річних. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 195226260 від 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 є власником 19/25 часток будинковолодіння, розташованого за по АДРЕСА_1 (а. с. 58-59).

З довідки, виданої ТОВ «Вінницягаз Збут» 08 березня 2021 року (а. с. 10), видно, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 , за відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 . З серпня 2016 року ОСОБА_1 була призначена субсидія на оплату послуг з постачання природного газу.

Згідно розрахунку по боржнику ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 заборгованість за послуги з постачання природного газу становить 75902,94 грн, 3% річних в розмірі 1568,00 грн та інфляційне збільшення в розмірі 2106,91 грн (а. с. 12-13).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІ Правил постачання природного газу, побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу, згідно з умовами договору.

Пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам визначено, що постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ч. 1 ЦК України).

Пункт 2 розд. ІІІ Правил постачання природного газу передбачає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (п. 4 розд. ІІІ Правил постачання природного газу).

Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц.

Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного та встановлених у справі обставин, зокрема виконання ТОВ «Вінницягаз Збут» своїх зобов`язань по наданню послуг з постачання природного газу ОСОБА_1 , проте невиконання останньою зобов`язання щодо належної і своєчасної оплати цих послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач в порушення своїх зобов`язань ухиляється від сплати послуг за користування природним газом, що в свою чергу є порушенням вимог ст. 526 ЦК України, пункту 22 Правил постачання природного газу, отже з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за надані послуги станом на 01 березня 2021 року в розмірі 75 902,94 грн, а також 3% річних, що становить 1 568,00 грн, 2 106,91 грн. інфляційних витрат.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості у зв`язку з тим, що 20 грудня 2019 року працівниками ТОВ «Вінницягаз Збут» проведено перепломбування, чим заборонено постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , отже ОСОБА_1 з того часу не користується послугами з постачання природного газу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з довідки від 08 березня 2021 року видно, що стягнута судом першої інстанції сума заборгованості виникла станом на грудень 2019 року та вподальшому не змінювалась.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторонами не було укладено договору про надання послуг з постачання природного газу, отже у відповідача відсутні зобов`язання перед позивачем, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг в повному обсязі.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц та від 17 січня 2019 року у справі № 486/156/17.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

І. М. Стадник

Текст постанови виготовлено 22 вересня 2021 року.