Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3960/20 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 279/34960/20 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Немировський Валерій Іванович, до Головного управління національної поліції в Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду

за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Петровською М.В. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 26 вересня 2019 року старший лейтенант поліції ДОП Коростенського ВП Куліш Федір Миколайович склав відносно ОСОБА_1 протокол серії АПР18 №188122 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України. У протоколі зазначено, що 28.08.2019 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив сварку із своєю сестрою ОСОБА_2 , нецензурно висловлювався на її адресу, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. Даний протокол було направлено до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області для прийняття рішення.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2019 провадження у справі №279/5164/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

28 квітня 2020 року старший лейтенант поліції Куліш Ф.М. повторно склав протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №698013 відносно позивача, вказавши аналогічні обставини, а саме, що 09.04.2020 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив сварку із своєю сестрою ОСОБА_2 , нецензурно висловлювався на її адресу, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2020 провадження у адміністративній справі №279/2015/20 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України також було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, вважаючи дії працівника органу внутрішніх справ незаконними, позивач просив стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області шляхом списання в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на свою користь завдану незаконним притягненням до адміністративної відповідальності матеріальну шкоду в розмірі 23917,34 грн та 9810,14 грн. моральної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2020 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління державної казначейської служби України у Житомирської області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 6905 грн 56 коп. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду та 12563 грн 38 коп. понесених витрат на правничу допомогу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській областіподало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не наведено обґрунтування завищення розміру моральної шкоди, оскільки після внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого на перше січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Крім того, як слідує із змісту позовних вимог, Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській областіжодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало, а тому з урахуванням положень норм чинного законодавства не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу іншими суб`єктами.

Також зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральних страждань, застосування додаткових зусиль для організації свого життя. Не доведено належним чином факту спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не підтверджено обсяг страждань, не надано доказів про розмір заподіяної шкоди, у зв`язку з чим вважає, що судом неправильно визначено розмір моральної шкоди за притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Представник Головного управління національної поліції в Житомирській областіу поданому відзиві просив апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській областізадовольнити, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. При цьому зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій працівників поліції при складанні відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди. Крім того, постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, якими провадження у справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закриті за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, не є доказом на підтвердження неправомірності дій працівників поліції, зокрема, що вони вийшли за межі наданих їм повноважень або діяли у непередбачений законом спосіб. Також вважає, що жодної підстави для застосування у цій справ положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не має, оскільки до позивача судом не було застосовано жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи установлено, що згідно з протоколом серії АПР18 №188122 від 26 вересня 2019 року, складеного старшим лейтенантом поліції ДОП Коростенського ВП Куліш Ф.М., 28.08.2019 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив сварку із своєю сестрою ОСОБА_2 , нецензурно висловлювався на її адресу, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2019 провадження у справі №279/5164/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 статтею 173-2 КпАП України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом серії АПР18 №698013 від 28 квітня 2020 року, складеного старшим лейтенантом поліції ДОП Коростенського ВП Куліш Ф.М, 09.04.2020 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив сварку із своєю сестрою ОСОБА_2 , нецензурно висловлювався на її адресу, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2020 провадження у справі № 279/2015/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 статтею 173-2 КпАП України, також було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, врахував, що дії працівника поліції щодо складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів, а суд не обґрунтував визначений розмір моральної шкоди є безпідставними, оскільки висновки суду вказують на те, як незаконні дії щодо позивача призвели до того, що йому було завдано шкоди, яка виявилась у моральних та фізичних стражданнях, так як позивачу необхідно було доводити свою невинуватість перед судом, своїми односельчанами, в результаті чого він пережив неабияке хвилювання та нервовий стрес. Позивач змушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката та нести в зв`язку із цим матеріальні затрати. Цей розмір шкоди відповідає положенням закону щодо врахування вимог розумності та справедливості, а також розміру заробітної плати на час розгляду справи і не порушує положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди з Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській областівиходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених Законом, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Бюджетного Кодексу України відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Відповідно до п. 8 ст. 7, п. п. 1, 2 ст.23 БК України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України».

Таким чином стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді