Провадження № 2/742/112/21
Єдиний унікальний № 742/2315/20
17 лютого 2021 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Бездідька В.М., при секретарі Голушко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 , пояснює свої вимоги тим, що вона є власником 7/8 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1964 року, виданого 1-шою Прилуцькою державною нотаріальною конторою, реєстр №2106 (1/8 частка) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2010 року, виданого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу, реєстр №3995 (3/4 частка). Іншим співвласником 1/8 частин будинку є відповідач по справі ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1964 року, виданого 1-шою Прилуцькою державною нотаріальною конторою, реєстр №2106. Фактично у вказаному будинку позивач вказує, що проживає з вересня 2009 року одна інших проживаючих за вказаною адресою не було. На підставі ст. 344 ЦК України просить визнати за нею права власності на 1/8 будинку.
В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, проте завчасно подали заяву згідно якої позов підтримали в повному обсязі, наполягають на його задоволенні, проти прийняття заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, про що свідчать оголошення Прилуцького міськрайонного суду про виклик до суду розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет pr.cn.court.gov.ua, зокрема, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Позивач є власником 7/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з належною частиною надвірних будівель на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1964 року, виданого 1-шою Прилуцькою державною нотаріальною конторою, реєстр №2106 (1/8 частка) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2010 року, виданого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу, реєстр №3995 (3/4 частка) (а.с.5-8).
Власником іншої 1/8 частини вищевказаного житла є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1964 №2106 (а.с.8).
З вересня 2009 року позивач проживає у спірному будинку (а.с.24-28).
Від того часу позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/8 частиною будинку, що належить ОСОБА_3 та використовує його для власних потреб.
Згідно копій договорів та рахунків на отримання комунальних послуг позивач самостійно сплачує так послуги (а.с.14-21).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а.с.9).
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіла та продовжує відкрито, безперервно користуватися 1/8 частиною спірного будинку АДРЕСА_1 суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.260,264-266 ЦПК України,344 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1/8 частин права власності на будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Бездідько