Номер провадження: 22-ц/813/3376/21
Номер справи місцевого суду: 520/8990/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, на рішенняКиївського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Коваленко О.Б. 06 серпня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 74215,39 гривень та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 742,15 гривень.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02 травня 2018 року о 18 годині 33 хвилин ОСОБА_1 - відповідач у справі, керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, НОМЕР_1 по вул.18 Лінія в м.Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Тoyota Camri, НОМЕР_2 , який по інерції скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 323 F, НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.13.1 «правил дорожнього руху України» В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 р. по справі № 520/5615/18 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість матеріального збитку завданого пошкодженням транспортному засобу марка/модель Mazda 323 F, НОМЕР_3 , що належить позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія НОМЕР_4 від 21 грудня 2005 p.) Окрім матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, позивачем були понесені додаткові витрати, зокрема - 1700,00 гривень витрати за проведення оцінки транспортного засобу Не зважаючи на завдану матеріальну шкоду, відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодовувати її.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 02 травня 2018 року, у розмірі 72 515,00 гривень (сума відновлювального ремонту), 1700,00 гривень (оплата за здійснення експертного висновку), разом 74 215,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 742,15 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля без застосування коефіціенту фізичного зносу, за умови зношеності такого автомобіля, допускається за наявності доказів придбання нових запчастин. Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково (без наявності доказів) стягнув з відповідача повну вартість ремонтно-відновлювальних робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що 02 травня 2018 року о 18 годині 33 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, НОМЕР_1 , по вул.18 Лінія в м.Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Тoyota Camri, НОМЕР_2 , який по інерції скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 323 F, НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху України». В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 р. по справі № 520/5615/18, ОСОБА_1 бло визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновком експерта № 6219 від 16 травня 2018 р. експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 323 F, НОМЕР_3 , складає 72 515,39 гривень.

Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З матеріалів справи вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Daewoo Lanos, НОМЕР_1 , не була застрахована.

Відповідно до п/п.а) п.41.1. ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Таким чином, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія ОСОБА_1 не була застрахована, то за змістом вказаних норм, обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілим, покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

З 19 лютого 2016 року встановлені наступні розміри страхових сум (в межах яких МТСБУ здійснює регламентні виплати з цього Фонду):

100 000 грн., у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих;

200 000 грн., у випадку заподіяння шкоди життю і здоров`ю потерпілих.

З матеріалів справи вбачається, що сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Mazda 323 F, НОМЕР_3 , складає 72 515,39 гривень. Тобто, дана сума не перевищує граничний розмір страхової суми, в межах якої МТСБУ здійснює регламентні виплати.

Для відшкодування шкоди, що залишилася невідшкодованою понад зазначені розміри страхових сум, заявник чи інша особа, яка має на це право звертається з вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до особи відповідальної за її заподіяння (водій або власник транспортного засобу).

Для отримання відшкодування шкоди з Фонду страхових гарантій МТСБУ необхідно виконати такі дії:

1. Невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) письмово надати МТСБУ повідомлення про ДТП (натисніть виділені слова - завантажити зразок повідомлення).

2. Для отримання відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має на це право, протягом 30 днів з дня подання письмового повідомлення про ДТП подає до МТСБУ заяву, яка містить: прізвище, ім`я, по батькові заявника та його місце проживання (фактичне та місце реєстрації); зміст майнової вимоги щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що їх підтверджують відповідно до законодавства; розмір шкоди; підпис заявника і дата подання заяви

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що належним відповідачем у даній справі має бути Моторне (транспортне) страхове бюро України, оскільки саме на останннього законодавством покладений обов`язок відшкодування матеріальної шкод, завданої потерпілому, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Однак, у порушення вказаних норм права, ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, до неналежного відповідача - ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Колегія суддів вважає, що вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України, було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути задоволені у зв`язку із необґрунтованістю пред`явлення позовних вимог до вказаного у позові відповідача ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення,не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 рокупідлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Крім того, на підставі положень ст. 141 ЦПК україни, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 114,50 гривень.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року - скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 114,50 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе