Провадження № 2/641/3163/2021 Справа № 641/8310/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

Комінтернівський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді - Чайка І.В.,

за участю секретаря Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/8310/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди , ДТП ,-

В С Т А Н О В И В:

05.11.2021 року позивач звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом в якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі ТДВ «Міжнародна СК») на її користь моральну шкоду в розмірі 40081,63 грн. , з яких : 35759,08 грн. сума страхового відшкодування ; 4322,55 грн. пеня , та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн..

В обґрунтування позову зазначила, що 05.10.2020 року об 19-55 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Skoda Fabia , державний номерний знак НОМЕР_1 по пр-т Героїв Сталінграду 175 в м. Харкові , не вибрав безпечної швидкості руху , не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль Chevrolet Aveo , державний номерний знак НОМЕР_2 , що зупинився попереду, водій якого внаслідок ДТП здійснив наїзд на автомобіль Toyota RAV4 , державний номерний знак НОМЕР_3 який зупинився перед автомобілем Chevrolet Aveo. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Страхова відповідальність наземного транспортного засобу Skoda Fabia , державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП що відбулась 05.10.2020 року , була застрахована у ТДВ «Міжнародна СК». На момент ДТП власником автомобіля Chevrolet Aveo була позивач ОСОБА_1 , 08.10.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач отримала від страхової компанії лист № 55 від 06.10.2021 року про погодження розміру страхового відшкодування , відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 42759,08 грн. Листом № 20749/1 ТДВ «Міжнародна СК» повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення , що комісія визнала зазначену подію страховим випадком і визначила страхове відшкодування у розмірі 42759,08 грн. Однак страхове відшкодування так і не було виплачене позивачу. 19.04.2021 року позивач направила на адресу відповідача претензію , на яку отримала відповідь в якій відповідач повідомив , що ТДВ «Міжнародна СК» не відмовляється від своїх зобов`язань та виплатить відшкодування найближчім часом. Передбачений законом строк для здійснення страхової виплати закінчився 06.01.2021 року , однак відповідач не здійснив страхову виплату. Відповідно до виписки по картковому рахунку від 29.10.2021 року за період з 24.02.2021 року по 04.03.2021 року позивач отримала від відповідача 7000 грн. страхового відшкодування. Оскільки на день подання позову відповідач не в повному обсязі здійснив страхову виплату тому позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача 35759,08 грн.

Невиконання відповідачем встановленого законом зобов`язання по виплаті страхового відшкодування призвело до утворення пені. Таким чином за період з 06.01.2021 року по 03.11.2021 року утворилася пеня за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4322,55 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на рахунок позивача.

Також позивач понесла судові витрати пов`язані з розглядом справи , а саме : витрати сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. яку вона просить стягнути з відповідача на її користь.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник відповідача ТДВ «Міжнародна СК»в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом спосіб , причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Матеіалами справи встановлено , що 05.10.2020 року об 19:55, сталося ДТП за участю автомобілів Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1 , Chevrolet Aveo державний номер НОМЕР_2 ,та Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_3 .

Як вбачається з постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року, 05 жовтня 2020 року об 19:55, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1 по пр. Героїв Сталінграда 175 в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль Chevrolet Aveo державний номер НОМЕР_2 , що зупинився попереду, водій якого внаслідок ДТП здійснив наїзд на автомобіль Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_3 , який зупинився перед автомобілем Chevrolet. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 , порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою суду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 коп.).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Транспортний засіб Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1 на момент ДТП (05.10.2020 року) був застрахований у ТДВ «Міжнародна СК»на підставі полісу № 181482162.

Автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Головного сервісного центру МВС.

ОСОБА_1 08.10.2020 року звернулася до ТДВ «Міжнародна СК»із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно листа ТДВ «Міжнародна СК» від 06.01.2021 року ДТП що сталася 05.10.2020 року була визнана страховим випадком , і згідно акту комісії була погоджена сума страхового відшкодування в розмірі 42759,08 грн.

Як зазначено у відповіді ТДВ «Міжнародна СК»від 21.04.2021 року , виплата страхового відшкодування ОСОБА_1 буде здійснена протягом найближчого часу.

З виписки по картковому рахунку від 29.10.2021 року вбачається , що за період з 24.02.2021 року по 04.03.2021 року позивач отримала від відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 7000 грн.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.ч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України: законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон № 1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (вчинення ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок вчинення ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Відповідно до ст.511 ЦК України: зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із чч.1 та 4 ст.636 ЦК України: договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст. 36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 та від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц.

З урахуванням установлених обставин справи суд дійшов висновку, що в даному спорі про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право позивача, як потерпілої особи, на відшкодування завданих збитків реалізовується ним на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до положень п.п. 1 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з собою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ч 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено , що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 та 625 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за увесь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми.

Нормами діючого законодавства передбачено відшкодування шкоди за прострочення виконання зобов`язання у вигляді пені , 3% річних та інфляційних витратах.

Таким чином , суд дійшов висновку що стягненню підлягає сума 40081,63 грн. з яких : 35759,08 грн. сума страхового відшкодування ; 4322,55 грн. пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

На підставі викладено, суд прийшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст.ст. 12,13,76-81,141,247,263-264, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 511, 636, 999, 1166, 1187 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 40081,63 грн. яка складається зі страхової суми 35759,08 грн. , та пені 4322,55 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. , а всього підлягає стягненню 40989,63 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі :

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», м. Харків, пр-т Гагаріна 41/2 , корп. 8 , оф. 1-12, .

Повний текст рішення складено 17 грудня 2021 року.

Суддя: І. В. Чайка