Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/2104/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2021 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Басистої Т.В.,

справа № 677/2104/19,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Красилівська державна нотаріальна контора,

представник позивача Сидорук Д.В.,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

вимоги позову визнання заповіту недійсним,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу, за правилами загального позовного провадження.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

19.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В ході судового розгляду позивач вимоги позову уточнив. Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_4 , яка постійно проживала з позивачем та своєю сестрою ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 .

Після її смерті позивач є спадкоємцем 2 черги за правом представлення, оскільки його матір ОСОБА_6 рідна сестра спадкодавця померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інших спадкоємців крім позивача ОСОБА_4 не має, спадщину ОСОБА_1 прийняв.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшли дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гриценківської сільської ради Красилівського району площею 0,8298 га, кадастровий номер :04:006:0089 та площею 2,7741 га, кадастровий № :10:006:0016.

Разом з тим, при звернені до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини йому стало відомо про те, що померла ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла усе своє майно ОСОБА_2 .

Позивач незгідний із даним заповітом та вважає його недійсним, так як він складений внаслідок застосування щодо померлої обману та тиску.

Стверджує, що перебував із тіткою в добрих відносинах, підтримував спілкування, відвідував її, забезпечував продуктами харчування, допомагав у господарстві та побуті, наголошує, що померла ОСОБА_4 стверджувала, що бажає заповісти належне їй майно для сина позивача ОСОБА_7 .

Відповідач жодної допомоги ОСОБА_4 не надавав, є сторонньою людиною для неї, а тому ОСОБА_4 не мала будь-якого мотиву заповідати майно відповідачу.

Крім того, позивач стверджує, що у померлої ОСОБА_4 проявлялися психологічні розлади, неадекватна поведінка та провали в пам`яті, а тому в момент складання заповіту вона не могла розуміти значення свої дій.

Зважаючи на вказане позивач просив позов задовольнити, визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_4 складений на ім`я ОСОБА_2 посвідчений 08.10.2014 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б., зареєстрований у реєстрі під № 1-1402.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду відзив, у якому щодо задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не доведено будь-якими належними та допустимим доказами застосування до померлої ОСОБА_4 обману та тиску, крім того, зважаючи на те, що позивач не проживав із спадкодавцем на день складення заповіту він, як стверджує ОСОБА_3 , не може стверджувати про її психо-емоційний стан 14.10.2014 року, крім того вказані позивачем розлади в померлої розпочалися в 2016 році.

Крім того, представник відповідача наголошує, що твердження позивача про те, що відповідач не надавав допомоги ОСОБА_4 також не відповідає дійсності, оскільки відповідач з 2011 року та по день смерті померлої ОСОБА_4 піклувався про ОСОБА_4 , надавав їй матеріальну допомогу, допомагав по господарству, здійснював доставку продуктів харчування та медикаментів, за необхідності забезпечував надання медичної допомоги, привозив лікаря, після смерті ОСОБА_4 здійснив її поховання.

На підставі викладеного в позові просив відмовити

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

12.02.2020 представник відповідача ОСОБА_3 надіслав до суду відзив.

02.10.2020 представник позивача ОСОБА_8 заявив клопотання про виклик свідків та витребування доказів.

02.10.2020 представник відповідача ОСОБА_3 заявив клопотання про виклик свідків.

02.12.2020 представник позивача ОСОБА_8 подав до суду уточнену позовну заяву.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив визнати заповіт недійсним, з підстав того, що ОСОБА_4 на момент складення заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій, стверджував що ОСОБА_4 склала оспорюваний заповіт внаслідок обману з боку ОСОБА_2 , разом з тим коли та яким чином відповідач шляхом обману спонукав ОСОБА_4 до укладення заповіту пояснити не зміг. Позовні вимоги про визнання заповіту недійсним з підстав укладення його під тиском не підтримав. Пояснив, що тиск на ОСОБА_4 при укладенні заповіту не чинився.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні вимоги позову підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач та його представник вимоги позову не визнали, просили відмовити в їх задоволенні у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Представник Красилівської державної нотаріальної контори Тиховська В.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій справу просила розглянути без участі державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

22.01.2020 відкрито провадження у справі.

02.10.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представників сторін, витребувано докази, викликано в судове засідання свідків.

02.12.2020 протокольною ухвалою суду прийнято уточнену позовну заяву.

02.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гриценківської сільської ради Красилівського району площею 0,8298 га, кадастровий номер :04:006:0089 та площею 2,7741 га, кадастровий № :10:006:0016.

Позивач є спадкоємцем 2 черги за правом представлення, оскільки його матір ОСОБА_6 , яка була рідною сестрою спадкодавця померла ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_4 08.10.2014 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б., зареєстрований в реєстрі за №1-1402 (а.с.71), згідно якого ОСОБА_4 заповіла належну їй земельну ділянку, площею 0,8298 га, кадастровий номер :04:006:0089, яка розташована на території Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належну їй земельну ділянку, площею 2,7741 га, кадастровий № :10:006:0016, яка розташована на території Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дані обставини стверджуються: копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , копією свідоцтва про смерть серії ОСОБА_6 НОМЕР_4 , копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 18.09.2007, копією заповіту від 08.10.2014, посвідченого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б., зареєстрований в реєстрі за №1-1402.

Згідно довідки Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області від 03.05.2019 №179 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані та проживали до дня смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області від 28.05.2015 №239 ОСОБА_2 дійсно здійснює догляд за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 стверджувала, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 проживали разом до 2014 року. З 2014 року ОСОБА_4 була «несповна розуму», не знала в якому вона селі перебуває. ОСОБА_2 передавав м`ясо для ОСОБА_5 ОСОБА_5 сплатила ОСОБА_2 кошти за поховання ОСОБА_4 , а саме віддала гроші за труну та катафалк.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила, що знала ОСОБА_4 , допомагала їй по господарству, стверджує, що ОСОБА_4 хворіла, мала склероз, ОСОБА_1 та його син допомагали ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що працює фельдшером, протягом 2-3 років виїздила на виклики до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 часто возив її до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на огляди. Психічних захворювань у ОСОБА_4 не відмічала, ОСОБА_4 її впізнавала, поводилася адекватно. Позивача в будинку ОСОБА_4 ніколи не бачила.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово . Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У другу чергу, відповідно до ст.1262 ЦК України, право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої цієї статті племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

V. Оцінка суду

Просячи визнати недійсним заповіт від складений від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 посвідчений 08.10.2014 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б., зареєстрований у реєстрі під № 1-1402, позивач стверджував, що у момент вчинення оспорюваного заповіту ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій а також, те, що такий заповіт був вчинений внаслідок застосування до заповідача обману, а тому її волевиявлення не було вільним і не відповідало її волі.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Разом з тим, позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами обставину того, що оспорюваний заповіт був вчинений ОСОБА_4 внаслідок обману та тиску.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.11.2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналогічний висновок зроблений і в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 523/14606/13-ц.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року в справі № 524/8818/15-ц (провадження № 61-6936св18) зазначено, що для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідно обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи.

У постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року в справі № 303/6480/13-ц (провадження № 61-6486св18) вказано, що належним та допустимим докази того, що на момент посвідчення заповіту спадкодавець через стійкий розлад здоров`я не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними є саме висновок посмертної судово-психіатричної експертизи.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 552/5808/17 (провадження № 61-19076св19).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Надані показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 щодо поганої пам`яті ОСОБА_4 , не є достатніми доказами для висновку, що в момент укладення заповіту ОСОБА_4 не спроможна була розуміти значення своїх дій та керувати ними. Такі показання могли б бути прийняті до уваги у сукупності з іншими досліджуваними доказами, отриманими згідно з ЦПК України, а саме висновку судово-психіатричної експертизи, однак позивачем, його представником, клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи не заявлялося.

На підставі наявних матеріалів справи та показань вказаних свідків не можна встановити та підтвердити чи заповідач не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на час складання заповіту.

Вказаний висновок зроблений з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.11.2020 (справа №201/10981/17).

Зважаючи на те, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами обставину вчинення ОСОБА_4 заповіту під впливом обману та тиску, а також те, що ОСОБА_4 в момент укладення заповіту не спроможна була розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, за недоведеністю позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 1216-1218, 1222, 1223, 1233, 1258, 1262, 1266, 1268, 1270, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа Красилівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Красилів, вул. Театральна, 1, .

Повний текст рішення складено 13.12.2021.

Суддя Р. В. Вознюк