Справа №: 398/2230/21
провадження №: 2/398/1389/21
"06" вересня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Горобець О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеної квартири. Відповідач є її сином, який не проживає без поважних причин в квартирі з 2011 року по теперішній час.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач є її сином. В 2003 році від заводу їй була виділена квартира, яка в подальшому була приватизована на неї і на сина. В 2011 році син одружився і виїхав на проживання в м. Дніпро. Після розірвання шлюбу з дружиною він повернувся до м. Олександрія і вона знову його зареєструвала в квартирі, але фактично він в ній не проживав. Останні два роки вони взагалі не спілкуються.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Горобець О.Л. пояснила, що позивач є власником квартири, а відповідач є її сином, який починаючи з 2011 року не проживає в квартирі. Він спочатку був зареєстрований в даній квартирі разом з позивачем, але потім одружився і виїхав на проживання до м. Дніпро. Після розірвання шлюбу він повернувся до м. Олександрія і позивач знову зареєструвала його у власній квартирі, але він не проживав у її квартирі. Згідно з долученими актами відповідач в квартирі не проживає понад 10 років і його речі відсутні.
Заслухавши вступне слово позивача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та договором дарування частки квартири від 09 лютого 2011 року.
Відповідно до довідки КП «Житлогосп» від 21 квітня 2021 року вих. №145, в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - власник, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син. Факт реєстрації відповідача у зазначеній квартирі також підтверджується і довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 19 травня 2021 року.
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін.
Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.
Відповідно до актів-розпоряджень, складених КП «Житлогосп» 19 квітня 2021 року, 19 липня 2021 року та 30 серпня 2021 року з участю сусідів, ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає з 2011 року, на момент проведення перевірок та складення актів у зазначеній квартирі відповідач був відсутній, особистих речей не має.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він сусід позивача з 2003 року. Відповідач не проживає в квартирі позивача з 2010 року. Востаннє бачив його 2-3 роки тому.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що є сусідом позивача з 2003 року. Спочатку разом з позивачем в квартирі проживав її син - ОСОБА_2 , але останні 10 років він в квартирі не проживає та місце перебування відповідача йому не відоме.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .
На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір при подачі позову.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 07 вересня 2021 року.
Суддя О.В.Авраменко