Справа № 496/3874/20
Провадження № 2/496/964/21
У Х В А Л А

15 лютого 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Алекскредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

12.02.2021 року на адресу суду від позивачки надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню №62730062 від 05.08.2020 року, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №15629 від 30.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 20104 грн. та 1800 грн. за вчинення виконавчого напису.

Заява обґрунтована тим, що у випадку продовження виконавчих дій по вказаному виконавчому провадження оскаржуваний виконавчий напис може бути виконаний за рахунок звернення стягнення грошових коштів позивачки, що може ускладнити поновлення її порушених прав та інтересів у разі задоволення позову .

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд розглянувши вищезазначену заяву та дослідивши всі надані до неї докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України, передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню в тому числі є: виконавчий напис нотаріуса. Відповідно п. 1 ч.2 ст. 18 Закону, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62730062 від 05.08.2020 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 15629, виданого 30.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 21904 грн. та постановлено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця 21904 грн.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Забезпечення позову має на меті недопущення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, що гарантують можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо рішення буде прийняте на користь позивача, а також для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають узгоджуватись з конкретним заходом забезпечення позову і позовними вимогами, тобто спроможність обраного заходу забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Позов про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ефективно забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, що узгоджується з вимогами п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами, адже забезпечує позивачці реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Між заходом забезпечення позову, про який просить заявниця, і предметом позову існує безпосередній зв`язок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №15629 від 30.07.2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., що знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. (виконавче провадження № 62730062) є співмірним із заявленими вимогами.

Забезпечення позову буде ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулась до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер до вирішення судом спору по суті.

Частиною 1 ст. 154 ЦПК України визначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а згідно з ч. 3 вказаної статті суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Перелік випадків щодо яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

З копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 12.07.200 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, вбачається, що вона має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд вважає можливим не застосовувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення по виконавчому провадженню № 62730062 з примусового виконання виконавчого напису № 15629 від 30.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» () заборгованості за кредитним договором у сумі 21904 грн.

Копію ухвали направити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні - для виконання, а сторонам - для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра