Номер провадження 2/521/4707/21
У Х В А Л А

"10" вересня 2021 р. суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5), Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2021 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, у якій просила: скасувати наказ АТ «Українська залізниця» за № 356/ОС від 03.08.2021 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» у зв`язку із скороченням чисельності працівників; скасувати наказ АТ «Українська залізниця» за № 583/ОС від 03.08.2021 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» у зв`язку із скороченням штату; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» або на рівнозначній посаді; стягнути з регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

В порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 не містить зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не оплачена судовим збором.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За приписами статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), а також ухвалах Верховного Суду у складі суддів Касаційного цивільного суду, зокрема ухвала від 22.07.2019 р. у справі № 488/769/17 (провадження № 61-12866 ск 19), ухвала від 02.10.2019 р. у справі № 216/910/16-ц (провадження № 61-14857ск19), ухвала від 23.01.2020 р. у справі № 295/14595/17 (провадження № 61-891ск20), ухвала від 30.03.2020 р. у справі № 561/842/19 (провадження № 61-4657ск20), ухвала від 25.03.2020 р. у справі № 309/703/19 (провадження № 61-4581ск20).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 і п.п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України про «Державний бюджет на 2020 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 містить, крім інших, вимогу майнового характеру, а саме про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за яку суд встановляє судовий збір у розмірі - 908, 00 грн. (2270 х 0,4).

Таким чином, подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175-178, 185 ЦПК України, -

С У Д Я

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5), Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви строк - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений судом строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в частині визначення розміру судового збору шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: