Справа № 323/2690/20
22.02.2021 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Плечищевої О.В., за участю секретаря Лавданської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що вона є власницею будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 21.10.2020 року №208 в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач по справі - ОСОБА_2 , який приходиться позивачу зятем.
Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за згодою позивача, однак від дня реєстрації, з 21.10.2015 року ОСОБА_2 за даною адресою не проживав. Місце фактичного проживання (перебування) відповідача, позивачу невідоме.
Оскільки відповідач за вищевказаною адресою не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього, тому позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.
Позивач прохає визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, прохає їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
В судове засідання Відповідач повторно не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову, заяв по суті справи чи з процесуальних питань, а також заяву про розгляд справи без його участі не надавав.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову.
Судом встановлено, що відповідно до Витягу про Державну реєстрацію прав №30589398 від 12.07.2011 року, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, технічного паспорту позивач є власницею будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою, а також те, що з 21.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не проживає та не проживав, стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 21.10.2020 року №208
Крім того, на адресу суду надійшли письмові заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що дійсно відповідач ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , був тільки прописаний.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як вбачається зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилається на те, що відповідач в будинку не мешкає, а його реєстрація створює позивачу перешкоду у користуванні та розпорядженні майном, змушує нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.
Оскільки відповідач не проживає і не користується спірним житловим приміщенням, що є приватною власністю позивача, не виявив наміру проживати у будинку вчиненням відповідних дій, тому суд приходить довисновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст.12, 76, 81, 82, 223, 247, 265, 280-289 ЦПК, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області. У цьому разі 30-денний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 22 лютого 2021 року.
Суддя Оріхівського районного суду
Запорізької області: О.В.Плечищева