Номер провадження 22-ц/804/2119/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року

м. Бахмут

справа № 234/21106/19

провадження № 22-ц/804/2119/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,

при секретарі Володовському Ю.П.

учасники справи:

позивач Орган опіки та піклування Краматорської міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 червня 2021 року по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Краматорської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав (суддя Нейло І.М.), ухваленого в приміщенні суду в місті Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2019 року Орган опіки та піклування Краматорської міської ради звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що служба у справах дітей Краматорської міської ради отримала повідомлення про те, що відповідач тривалий час зловживає алкогольними напоя¬ми вчиняючи домашнє насилля відносно падчерки ОСОБА_2 , що несе загрозу для життя та здоров`я його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження даного факту працівники слу¬жби у справах дітей Краматорської міської ради спільно з працівниками ювенальної превенції Краматорського ВП ГУНП у Донецькій області виїхали за адресою: АДРЕСА_1 . На мо¬мент відвідування, яке відбулось 30.10.2019 р., в зазначеному будинку знаходилась мати дитини - ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з недбалим ставленням відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків та незадовільними умовами проживання, малолітній ОСОБА_5 був влаштований до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у спра¬вах дітей Лиманської міської ради Донецької області, де він перебуває по теперішній час.

Відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_3 , а також вчинення сімейного насилля відносно його падчерки, ОСОБА_2 , перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансері м. Краматорська з діагнозом: «Синдром залежності від вживання алкоголю», офіційно не працює, продовжує зловживати алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя.

За час перебування малолітнього ОСОБА_3 в лікувальних та державних закладах відповідач сина не відвідував, його життям, розвитком та подальшою долею не цікавився, матеріальної допомоги на утримання не надавав, питання щодо повернення малолітнього на виховання до родини не порушував, що на думку позивача свідчить про його стійке небажання виконувати батьківські обов`язки, змінити свій спосіб життя, тому позивач вважає, що в інтересах дитини буде позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Просили позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь малолітнього ОСОБА_5 у розмірі ? усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 червня 2021 року позов задоволено частково.

Відібрано малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення його батьківських прав.

Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_5 .

Покладено на орган опіки та піклування Краматорської міської ради та заклад соціального захисту, в якому буде перебувати дитина, контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно дитини, в тому числі налагодження стосунків та його матеріального забезпечення.

Роз`яснено сторонам, що у випадку продовження ухиляння ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини протягом одного року з дня ухвалення рішення у справі, позивач має право повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Алчевськ, Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у розмірі ? частки усіх видів доходів відповідача, але не менш 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 13.12.2019р. до досягнення ним повноліття на особистий рахунок: ОСОБА_5 - рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у Краматорському територіально відокремленому без балансовому відділенні №10004/0280 ПАТ «Державний Ощадний банк України».

Допущено негайне виконання у частині стягнення аліментів за один місяць.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким в позові відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту встановлених обставин справи.

Зазначає, що позовна заява Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 подана неналежною особою - заступником начальнику служби у справах дітей Чибор Наталією Дмитрівною, повноваження якої не підтверджено належним чином.

Звертає увагу, що акти обстеження житлово-побутових умов від 30.10.2019 року (а.с.6 та а.с.57) мають різні висновки щодо реальної загрози умов перебування дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_2 їх життю та здоров`ю.

Також зазначив, що в ході судового розгляду акт обстеження від 30.10.2019 року був визнаний недійсним, що підтверджено відповідним записом в акті «Акт вважати недійним» за підписом начальника служби у справах дітей Краматорської міської ради Давидова О.В. (а.с. 58)

Отже, провідний спеціаліст ОСОБА_8 . служби у справах дітей Краматорської міської ради та інспектор ЮП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області Гончарова І.О. внесли в акт обстеження неправдиві відомості щодо загрози умов перебування дітей їх життю та здоров`ю, що в свою чергу стало підставою для відібрання дитини.

Акт відвідування його будинку працівниками служби від 26.11.2019 року спростовується показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які під час допиту в якості свідків, надали пояснення про те, що спеціалісти служби у справах дітей Краматорської міської ради після відібрання дитини ОСОБА_5 не відвідували ОСОБА_1 та їх ніхто не опитував з приводу місцезнаходження ОСОБА_1 і запрошень до служби ніхто не залишав.

Судом першої інстанції не враховано, що висновок органу опіки та піклування був складений 21.12.2020 року, тобто через рік після подання позову, а подано до суду даний висновок 02.06.2021 року, тобто через півтора року після подання позову, що є дивним.

Крім того, даний висновок не затверджений відповідним рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради, а тому є неналежним та недопустимим доказом, оскільки складений у не передбачений законом спосіб.

Висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради № 01-29/7790 від 21.12.2020 року не містить інформації про взятті сім`ї ОСОБА_1 під соціальний супровід, про відвідування соціальними та медичними працівниками сім`ї ОСОБА_1 , про намагання державних органів реально поліпшити умови проживання ОСОБА_5 , відсутні відомості про дослідження органом опіки та піклування ефективності інших менш суворих альтернативних заходів впливу, ніж роз`єднання сім`ї, також не зазначено в чому саме полягає небезпека для життя та здоров`я дітей.

Посилається на пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» стосовно того, що примусове відібрання дітей не може обґрунтовуватись виключно посиланням на ненадійність ситуації, в якій опинились діти, та теоретичною можливістю настання негативних наслідків.

З посиланням на практику ЄСПЛ у справах «Хазе проти Німеччини», «МакМайкл проти Сполученого Королівства», «Зоммерфельд проти Німеччини», «Гавелка та інші проти Чеської Республіки» зазначає, що рішення про відібрання дитини мотивується необхідністю захисту дитини від небезпеки та має бути доведено, що така небезпека насправді існує, а факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від Органу опіки та піклування Краматорської міської ради не надходив.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати.

Представник позивача Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засідання не з`явився, причину не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, причину не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 18).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з батьком ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про смерть, мати малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17).

Згідно рапорту працівника Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, 30.10.2019 зі служби 102 надійшло повідомлення про звернення неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що її вітчим у нетверезому стані систематично провокує конфлікт та бійку з нею.(а.с. 51).

Відповідно до довідки інспектора ВП ГУНП в Донецькій області, було встановлено, що 29.10.2019 р., за місцем мешкання ОСОБА_2 вітчим заявниці, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в стані алкогольного сп`яніння вчинив скандал, в ході якого ображав заявницю та нецензурно висловлювався. (а.с.52).

Як вбачається з довідки наркологічного диспансеру м. Краматорська щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відповідач ОСОБА_1 30.10.2019 об 11 год. 40 хв. перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю (0, 36%), (а.с. 53).

Згідно письмових пояснень наданих ОСОБА_1 працівникам поліції від 30.10.2019, на протязі місяця він разом з дружиною ОСОБА_4 зловживають алкогольними напоями за гроші від продажу будинку, ніде не працюють. Вихованням сина ОСОБА_5 не займаються. Під час вживання алкогольних напоїв влаштовує скандали по відношенню до ОСОБА_2 під час яких висловлюється відносно неї нецензурною лайкою, принижує та погрожує фізичною розправою. Останній скандал був 29.10.2019 р. Скандали вчинялись на фоні вживання алкоголю. (а.с.54).

Згідно письмових пояснень наданих неповнолітньою ОСОБА_2 працівникам поліції від 30.10.2019 р., вона проживає разом з матір`ю ОСОБА_4 , вітчимом ОСОБА_1 та братом ОСОБА_12 . ОСОБА_1 разом з матір`ю систематично зловживають алкогольними напоями, після чого відповідач влаштовує сварки під час яких висловлює на її адресу нецензурну лайку, погрожує фізичною розправою та принижує. ЇЇ мати та відповідач ніде не працюють та вживають алкогольні напої за гроші від продажу будинку, вихованням брата не займається. Із-за вітчими вона боїться приходити додому (а.с. 55).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.10.2019, який був долучений позивачем під час розгляду справи, на момент обстеження, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 знаходились ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , який перебував у неадекватному стані, та їх малолітній син ОСОБА_5 .. В будинку є електро, водо та газопостачання. Також в будинку є мебель, побутова та сантехніка але в будинку антисанітарні умови проживання, запасів продуктів та готової їжі немає. Під час бесіди ОСОБА_5 повідомив, що мати дитини ОСОБА_4 , не може себе самостійно обслуговувати, попросив допомоги в тимчасовому влаштуванні сина, у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за хворою дружиною та займатись подальшим її лікуванням. (а.с. 57). (Акт обстеження житлово-побутових умов від 30.10.2019 поданий разом з позовною заявою визнано недійсним (а.с. 6, 58).

Як вбачається з Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я від 30.10.2019, за адресою: АДРЕСА_1 була виявлена дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зовнішньо здоровий мав неохайний зовнішній вигляд. Дитина передана до закладу охорони здоров`я. (а.с.7).

Постановою судді Краматорського міського суду від 30.10.2019 ОСОБА_4 , був притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 29.10.2019 р. психологічного насильства по відношенню до падчерки ОСОБА_2 (а.с. 159).

Постановою судді Краматорського міського суду від 28.11.2019 ОСОБА_4 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, що виразилось у невиконанні 30.10.2019 р. відповідачем батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 підтвердив, що 30.10.2019 р. він перебував у стані сп`яніння. В будинку за адресою: АДРЕСА_1 були антисанітарні умови проживання та були відсутні продукти харчування. (а.с. 160)

Як вбачається з довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у спра¬вах дітей Лиманської міської ради Донецької області, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у зазначеному закладі з 05.11.2019 р. по теперішній час, за час перебування дитини у Центрі батько хлопчика не відвідував, не надсилав посилок, не допомагав ліками але один раз телефонував, що спростовує позицію позивача, що він неодноразово відвідував сина у закладі соціального захисту (а.с. 73).

Головне управління ДПС у Донецькій області Державної податкової служби України повідомило суд листом від 18.09.2020 р. згідно якого за період з 01.10.2019 р. по 30.06.2020 р. відсутня інформація про доходи ОСОБА_1 (а.с. 119)

Листом медичного центру з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ від 24.09.2020 р. підтверджується, що відповідач з 11.03.2019 року періодично доставлявся у важкому стані до лікувального закладу внаслідок зловживання алкоголем. Перебуває на диспансерному обліку з 03.05.2019 р. з діагнозом - синдром залежності від вживання алкоголю. Відповідач періодично відвідує лікаря нарколога з приводу амбулаторного консультування, що спростовує посилання відповідача, що він не зловживає алкогольними напоями. (а.с. 16, 118)

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 14.12.2019року відповідач ОСОБА_1 заявив та підтвердив, що з листопада 2019 року не зустрічається, не спілкується, не виконує батьківських обов`язків та не приймає участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмовляється від виховання та утримання малолітнього та надає згоду на його усиновлення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 14.05.2020 року зазначена заява відповідача, про відмову від виховання та утримання дитини була скасована відповідачем. (а.с. 41, 75)

Згідно психолого-педагогічної характеристики малолітнього ОСОБА_3 ,він з 05.11.2019 року зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Донецької області за направленням служби у справах дітей Лиманської міської ради у зв`язку зі складними життєвими обставинами. Як вбачається з відомостей характеристики на момент зарахування до Центру хлопець майже не розмовляв, відставав у розвитку, в тому числі щодо навичок до самообслуговування, був беземоційним, мав свідомі порушення власних фізіологічних процесів. За час перебування у центрі спостерігаються значні позитивні зміни у розвитку дитини (а.с. 157).

Згідно Витягу з історії розвитку дитини, малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 має специфічні розлади психіатричного розвитку та розлад експресивного мовлення. (а.с. 158)

Згідно висновку Орган опіки та піклування Краматорської міської ради від 21.12.2020 року ОСОБА_1 порушує норми чинного законодавства щодо виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідомо нехтує ними, має винну поведінку стосовно свого сина, тому є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно його малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 161).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що залишення дитини з батьком є небезпечним для його життя, здоров`я та морального виховання, проте скасування відповідачем нотаріальної заяви про відмову від виховання дитини, поодинокі намагання відповідача зустрітися з сином, під час його перебування в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у спра¬вах дітей Лиманської міської ради Донецької області, постійна участь ОСОБА_1 у судових засіданнях свідчать, що відповідач не втратив інтерес до дитини, а тому такий захід впливу на нього, як відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та передачу органові опіки та піклування, як це передбачено пунктом 2 частини 1 статті 170 СК України в даному випадку є цілком виправданим та відповідатиме інтересам дитини.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно копії свідоцтва про народження батьками дитини ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 18)

Як вбачається з довідки про склад сім`ї дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з батьком ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 15)

Згідно копії свідоцтва про смерть, мати малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.17)

Як вбачається з Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я від 30.10.2019року, за адресою: АДРЕСА_1 була виявлена дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зовнішньо здоровий, мав неохайний зовнішній вигляд. Дитина передана до закладу охорони здоров`я. (а.с.7).

Згідно довідки № 1217 від 30.10.2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння після медичного огляду та лабораторних досліджень встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю (тест 0,36 %).

З пояснень ОСОБА_1 від 30.10.2019 року наданих інспектору Краматорського ВП ГУНП України в Донецькій області вбачається, що він підтвердив, що разом з дружиною зловживає спиртними напоями, не працює, вихованням малолітнього сина не займається.(а.с.54)

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.10.2019, який був долучений позивачем під час розгляду справи, на момент обстеження, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 знаходились ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , який перебував у неадекватному стані, та їх малолітній син ОСОБА_5 . В будинку є електро-, водо та газопостачання. Також в будинку є меблі, побутова та сантехніка але в будинку антисанітарні умови проживання, запасів продуктів та готової їжі немає, крізь наставлений брудний посуд та пляшки із залишками алкоголю. Під час бесіди ОСОБА_5 повідомив, що мати дитини ОСОБА_4 , не може себе самостійно обслуговувати, попросив допомоги в тимчасовому влаштуванні сина, у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за хворою дружиною та займатись подальшим її лікуванням. У зв`язку з цим малолітній ОСОБА_5 був направлений до Краматорського некомерційного підприємства «ДТМО» для медичного обстеження (а.с. 57).

Постановою судді Краматорського міського суду від 30.10.2019 ОСОБА_4 , був притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 29.10.2019 р. психологічного насильства по відношенню до падчерки ОСОБА_2 (а.с. 159).

Згідно психолого-педагогічної характеристики на малолітнього ОСОБА_3 , він з 05.11.2019 р. зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Донецької області за направленням служби у справах дітей Лиманської міської ради у зв`язку зі складними життєвими обставинами. Як вбачається з відомостей характеристики на момент зарахування до Центру хлопець відставав у розвитку, в тому числі щодо навичок самообслуговування, був беземоційним, не розмовляв, мав свідомі порушення власних фізіологічних процесів. За час перебування у центрі спостерігаються значні позитивні зміни у розвитку дитини. (а.с. 157)

Згідно Витягу з історії розвитку дитини, малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 має специфічні розлади психіатричного розвитку та розлад експресивного мовлення. (а.с. 158).

Як вбачається з довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у спра¬вах дітей Лиманської міської ради Донецької області, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у зазначеному закладі з 05.11.2019 р. по теперішній час, за час перебування дитини у Центрі батько хлопчика не відвідував, не надсилав посилок, не допомагав ліками але один раз телефонував, що спростовує позицію позивача, що він неодноразово відвідував сина у закладі соціального захисту. (а.с. 73)

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 14.12.2019 року він підтвердив, що з листопада 2019 року він з дитиною не зустрічається, не спілкується, не виконує батьківських обов`язків та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та подальшого усиновлення дитини. 14 травня 2020 року ця заява скасована ОСОБА_1 (а.с.41,75).

Згідно довідки, виданої директором ПП «Солов`їний гай» від 02.06.2020 року ОСОБА_1 працює на підприємстві юрисконсультом, проте згідно інформації Головного управління ДПС у Донецькій області відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 17.09.2020 року інформації про доходи ОСОБА_1 за період з 01.10.2019 року по 30.06.2020 року відсутня (а.с.88).

Згідно виробничої характеристики директора ПП «Солов`їний гай» ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.89).

Згідно побутової характеристики ОСОБА_1 від 03.07.2020 року за місцем мешкання скарг з боку сусідів не надходило (а.с.92).

Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 21.12.2020 р. орган опіки вважає доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав , оскільки він з 03.05.2019 року перебуває на обліку у наркологічному диспансере з діагнозом «Синдром залежності від вживання алкоголю», не працює, не має доходу, притягався до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, за час перебування дитини у державному закладі дитиною не цікавився, заходів по поверненню дитини не здійснював. Це свідчить про те, що ОСОБА_1 порушує норми чинного законодавства щодо виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідомо нехтує ними, має винну поведінку стосовно свого сина, ухиляється від обов`язку по його вихованню та утриманню.(а.с. 161).

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: у тому числі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України").

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Ухвалюючи рішення про відібрання малолітньої дитини від відповідача без позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги відповідача, обґрунтовано виходив із доведеності позивачем факту ухилення відповідача від обов`язку належного піклування про малолітню дитину, що створює загрозу для її життя і здоров`я, ухилення від виконання батьком своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, урахував конкретні обставини справи, а саме: вік, стан здоров`я дитини, перебування дитини з 30.10.2019 року до теперішнього часу у дитячому державному закладі, відсутність заінтересованості батька у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, факт перебування його на обліку у наркологічному диспансере, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, неналежні побутові умови для проживання та виховання дитини, відсутність доходу.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд першої інстанції ухвалив відібрати дитину від батьків без позбавлення її батьківських прав з передачею дитини виконавчому комітету Краматорської міської ради , як органу опіки та піклування, для її подальшого влаштування.

Тобто, на позивача покладено обов`язок по подальшому влаштуванню дитини і питання щодо влаштування дитини має вирішуватись безпосередньо позивачем після набрання судовим рішенням законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відібрання дитини, оскільки така міра відповідає найкращим інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом статті 8 Конвенції про права дитини та втручання у сімейне життя родини є безпідставними, оскільки відібрання дитини у відповідача є виправданим і пропорційним, здійснено для захисту життя та здоров`я дитини, тому що цього потребували її інтереси, що відповідає цілям, зазначеним у частині другій статті 8 Конвенції про права дитини.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у Акті обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 застереження щодо реальної загрози життю та здоров`ю дитини (а.с. 56) не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки обставини про невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зловживання алкоголем підтверджені сукупністю інших наявних у справі доказів, яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Листом медичного центру з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ від 24.09.2020 р. підтверджується, що відповідач з 11.03.2019 періодично доставлявся у важкому стані до лікувального закладу внаслідок зловживання алкоголем. Перебуває на диспансерному обліку з 03.05.2019 р. з діагнозом - синдром залежності від вживання алкоголю. Відповідач періодично відвідує лікаря нарколога з приводу амбулаторного консультування, що спростовує посилання відповідача, що він не зловживає алкогольними напоями. (а.с. 16, 118)

Постановою судді Краматорського міського суду від 28.11.2019 ОСОБА_4 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, що виразилось у невиконанні 30.10.2019 р. відповідачем батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 підтвердив, що 30.10.2019 р. він перебував у стані сп`яніння. В будинку за адресою: АДРЕСА_1 були антисанітарні умови проживання , відсутні продукти харчування та їжа для дитини. (а.с. 160)

Зазначена постанова набрала законної сили 10.12.2019 року, в установленому законом порядку не скасована.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789- XII (далі - Конвенція про права дитини), зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року § 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року § 100).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Аналіз наведеного законодавства свідчить про те, що безумовно сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані. Розлучення дітей з батьками всупереч їх волі можливо тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Дані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 484/920/18.

Дійсно, розірвання сімейних зв`язків може бути виправдано лише за виняткових обставин.

В даному випадку відібрання дитини має тимчасових характер, не розриває сімейні зв`язки відповідача з сином, не позбавляє його можливості бачити, спілкуватися з дитиною та забрати її додому, коли відпадуть підстави, що стали приводом для її відібрання.

Оскільки , дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не має матері , відповідач, як батько дитини, проявляє інтерес до неї, бажає брати участь у його вихованні та утриманні, проявляє небайдужість до його подальшого життя, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини не відповідатиме її найкращим інтересам.

Проте, встановивши такі обставини, що відповідач притягався до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, з 03.05.2019 року і до теперішнього часу перебуває на диспансерному обліку з діагнозом - синдром залежності від вживання алкоголю, не має постійного доходу, прийшов до обґрунтованого висновку про ухвалення рішення про відібрання дитини від батька та передачі органові опіки та піклування.

З таким проханнях відповідач сам звернувся до органу опіки та піклування 30.10.2019 року, оскільки визнавав, що зловживає спиртними напоями, не може опікуватися дитиною самостійно, дбати та піклуватися про неї, утримувати її, забезпечувати її належний фізичний та духовний розвиток. Дитина на його прохання була передана у дитячий державний заклад. З цього часу відповідач дитиною не цікавився, питання про її повернення не порушував та не довів, що зараз ситуація дійсно змінилася, він не вживає спиртні напої та має всі умови для повернення дитини додому, її гармонійного розвитку та виховання.

В апеляційному суді, заперечуючи проти рішення суду першої інстанції ,відповідач зазначав, що він вже не зловживає спиртними напоями , зробив у будинку ремонт, має постійний дохід, проте не надав суду належних доказів, що підтверджують ці обставини.

Слід роз`яснити відповідачеві, що якщо відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за його заявою може постановити рішення про повернення йому дитини.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неправомірності висновку органу опіки та піклування слід зазначити наступне.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20«Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини.

З матеріалів справи вбачається, що висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 21.12.2020 року оформлений на відповідному бланку, підписаний міським головою, скріплений печаткою та повністю відповідає наведеним вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку залишення оскаржуваного рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді: О.А. Мірута

О.О. Тимченко

Повне судове рішення складено 09.09.2021р. Я.В. Хейло