Справа № 574/494/21 Провадження №2/574/298/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцана В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

в присутності

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 16.06.2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 05.05.2021 року рішенням Буринського районного суду Сумської області було розірвано. При цьому виникло питання поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, яким вона користується з відповідачем. Просила виділити їй Ѕ частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на це майно.

В судовому засіданні позивачка позов уточнила, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину спільно нажитої квартири без поділу майна в натурі.

Представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги позивачки підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач позов визнав в повному обсязі, не заперечує щодо поділу спільно нажитого майна та визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину даного майна, про що повідомив суд письмовою заявою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що сторони з 16.06.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05.05.2021 року рішенням Буринського районного суду Сумської області було розірвано, що підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб та рішенням суду (а.с.5, 7-8).

В період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: двокімнатна квартира під номером АДРЕСА_1 , якою в теперішній час користуються сторони, що вбачається з показів позивачки, договору купівлі - продажу квартири, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту на квартиру, будинкової книги, копії паспорта позивачки (а.с.9-18).

Статтею ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 ч.1 СК України встановлено, що у разі поділу такого майна, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, враховуючи відсутність будь-яких раніше укладених домовленостей з приводу спірного майна між сторонами, суд вважає його спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду щодо необхідності задоволення позову, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп., сплачений нею до бюджету при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 141, 200, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст.60, 61, 63, 68-70, 71 СК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності задовольнити.

Виділити з майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) Ѕ частину двокімнатної квартири під номером АДРЕСА_1 , без її поділу в натурі, визнавши за нею право власності на це майно.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 454 грн. в рахунок повернення сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: