Справа № 341/351/20
Провадження № 22-ц/4808/91/21
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 Широких Ю.В.,

представника ТзОВ «АІА Фінанс Груп» - Дешко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду, ухвалене головуючим суддею Гаполяком Т.В. 16 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (надалі ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 липня 2017 року між сторонами було укладено договір про надання кредиту № 1612242 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua. Відповідно до умов договору ТОВ «АІА Фінанс Груп» надало відповідачці грошові кошти в сумі 4 500 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 1,06 % за кожен день користування кредитом до фактичного повернення коштів. Відповідачка зобов`язалася вчасно повернути суму кредиту, а також інші суми згідно з укладеним договором із кінцевим терміном повернення кредиту до 04 серпня 2017 року. Позивач зазначав, що ОСОБА_1 скористалася послугою стосовно продовження строку користування кредитом відповідно до розділу IV Оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту» і відтермінувала строк повернення кредиту до 10 жовтня 2017 року шляхом оплати комісії. Позивач зазначив, що свої зобов`язання ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кредитні кошти 05.07.2017. Проте, остання свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 19 лютого 2020 року виникла заборгованість у розмірі 60 147 грн, з яких: 3 280 грн - сума кредиту, 55 417 грн - проценти; 775 грн - інфляційні витрати; 675 грн - пеня. Враховуючи зазначене, просив стягнути суму кредитної заборгованості, а також судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду від 16 жовтня 2020 року позов ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» про стягнення заборгованості задоволено у повному об`ємі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість за кредитним договором № 1612242 від 05 липня 2017 року в розмірі 60 147 грн та 2 102 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Апелянт вказала, що позивач надав до суду інший кредитний договір, за яким їй кредитні кошти не перераховувалися. Вважає, що у суду не було підстав застосовувати умови договору №1612242 до заборгованості, яку вона сплачувала за договором №. На думку відповідача, безпідставним є висновок суду про наявність в неї заборгованості в сумі 60147 грн, оскільки правильність розрахунку позивача суд не перевіряв. Зокрема, позивач нарахував проценти в розмірі 1,5% за користування кредитом поза строком дії кредитного договору. Апелянт вважає, що суд не перевірив чому 1,5% процентної ставки нараховано за кожен день на 4500 грн заборгованості по тілу кредиту за 862 дні прострочення, хоча за розрахунками позивача відповідач сплатила її 19.02.2020 в сумі 1220 грн, а останній платіж зроблено 18.12.2019.

Просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідач в апеляційній скарзі вказала, що нею вносилися платежі за договором № від 05.07.2017, а не за договором №1612242 від 05.07.2017. На підтвердження вказаного апелянт подала платіжне доручення, однак № співпадає з РНОКПП скаржниці. Наявність вказаного РНОКПП скаржниці на місці номера договору в платіжному дорученні є результатом технічної помилки АТ КБ «Приватбанк», через який відповідачем було перераховано кошти. Крім того, відповідач визнала в судовому засіданні факт отримання коштів на умовах договору №1612242 від 05.07.2017. На заперечення наданого позивачем розрахунку відповідач власного розрахунку в суд першої інстанції не надала. Вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім наявним у справі доказам та ухвалив в цій справі законне і обґрунтоване рішення.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заперечив з огляду на законність рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», суд першої інстанції, встановив, що за домовленістю сторін було погоджено використання позичальником ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору. Оскільки відповідачка визнає факт отримання нею кредитних коштів, то суд вважав доведеним, що 05 липня 2017 року сторонами було укладено письмовий правочин в електронній формі - договір про надання кредиту № 1612242 на умовах Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту. Відповідач не виконала взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» в сумі 60147 грн, яка позивачем доведена повністю. З цими висновками суду першої інстанції апеляційний суд частковоне погоджується з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжного доручення №2005 від 05 липня 2017 року ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надало, а ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 4500 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів в сумі 1424 грн з кінцевим поверненням кредиту до 04 серпня 2017 року (а.с.27).

На підтвердження укладення між сторонами змішаного договору ( частина 2 ст.628 ЦК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку, позивачем надано роздруківку електронної заявки 31612242 (том №1, а.с.22). Відповідно до цієї заявки ОСОБА_1 вказала свої паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку в банку, на який ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» необхідно було зарахувати суму кредитних коштів (а.с.22). Із змісту названої заявки вбачається, що ОСОБА_1 просила надати їй кредит в сумі 4500 грн на 30 днів з процентною ставкою від суми кредиту 1,06%, реальною річною ставкою по кредиту 385%, очікувана сукупна вартість кредиту 1424 грн, загальна сума до повернення 5924 грн. Будь-яких інших посилань на інші частини Оферти в заявці, яка підписана відповідачкою електронним одноразовим ідентифікатором, немає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав суду Пропозицію (оферту) укладення договору про надання кредиту, яка підписана із накладенням електронного цифрового підпису директором ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». Ця Пропозиція (оферта) з накладенням електронного цифрового підпису лише директора названого товариства Р.Гуламі (том №1, а.с.11-21), виготовлена самостійно позивачем. А належних доказів про ознайомлення та погодження відповідача з Пропозицією (офертою) не надано.

Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, з`ясовано, що ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» здійснювалось надання фінансових послуг, а саме, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фізичним особам-споживачам (позичальникам) шляхом укладення електронних договорів за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі - ІТС) у порядку, що не відповідає статті 11 та статті 12 Закону України Про електронну комерцію, частині 2 статті 639 та статті 1055 Цивільного Кодексу України. Таким чином, недоліки ІТС, за допомогою якої ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» здійснювало укладання електронних договорів з Позичальниками, призвели до фактичного надання ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» фінансових послуг не на підставі договору. Враховуючи викладене, Національна Комісія дійшла до висновку про те, що ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надавало фінансову послугу позичальникам з порушенням частини 1 статті 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються субєктами господарювання на підставі договору. Про це зазначено у долученому до матеріалів справи розпорядженні названої Національної Комісії №2176 від 29.10.2019 року. Цим розпорядженням ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» зобовязано вжити заходів для усунення причин, які сприяли вчиненню порушення законодавства про фінансові послуги, та повідомити Нацкомфінпослуг про вжиті заходи щодо усунення причин з наданням підтверджуючих документів у термін до 28.11.2019 року.

З наведеного вище випливає, що немає правових підстав вважати, що 05.07.2017 року між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту на умовах Пропозиції (оферти). Отже, вимоги позивача у повному об`ємі судом першої інстанції задоволено безпідставно.

Відповідно до умов вказаної вище електронної заявки ТОВ «АІА Фінанс Груп» надало, а ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 4500 грн (відповідно до платіжного доручення № 2005 від 05 липня 2017 року) строком на 30 днів зі сплатою процентів в сумі 1424.00 гривень, із кінцевим терміном повернення кредиту до 04 серпня 2017 року (а.с.27). Названі обставини, на думку колегії суддів, свідчать про укладення між сторонами змішаного договору (ст.628 ЦК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1ст.1048,ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18; від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами змішаного договору позики від 05 липня 2017 року ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання, з урахуванням угоди про відтермінування повернення кредиту, зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі 10 жовтня 2017 року.

Позикодавець ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» у випадку невиконання умов цього договору відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 10 жовтня 2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що до стягнення підлягає заборгованість за період з 05 липня 2017 року по 10 жовтня 2017 року (97 днів).

Розмір процентів, що підлягають стягненню, визначений судом апеляційної інстанції за наступною формулою: % = тіло кредиту х % ставка х кількість днів.

Згідно розрахунку заборгованості 3280 грн (сума несплаченого кредиту) х 1,06% х 97 днів =3372,50 грн.

Колегія суддів констатує, що укладений з ОСОБА_1 договір є договором про споживчий кредит, оскільки грошові кошти надано споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 статті 1 Закону України Про споживче кредитування). Слід зауважити, що статтею 21 названого закону передбачено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит.

Так, згідно ч.2 ст.21 цього закону у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. В ч.3 ст.21 закону вказано, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Розрахунок пені в даній справі здійснюється за формулою: сума боргу х облікова ставка НБУ х кількість днів прострочення/365 днів/100. Вирахуваний за цією формулою розмір пені за період з 10.07.2017 року по 19.02.2020 року становить 1363 грн. І він перевищує суму, яка може бути стягнута з відповідача згідно зазначених вище правових норм.

З матеріалів справи вбачається, що сума непогашеного ОСОБА_1 кредиту становить 3280 грн. Отже, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача відповідно ч.2 статті 21 ЗУ Про споживче кредитування за період з 10.10.2017 по 19.02.2020 становить 492 грн (3280х15%) .

Приймаючи до уваги вище викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором № 1612242 від 05 липня 2017 року в розмірі 7134,50 грн, з яких: 3280 грн сума кредиту, 3372,50 грн проценти за користування кредитом, 492 грн пеня.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з наведеним з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» слід стягнути пропорційно до задоволених вимог (11,8 %) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 248 грн.

Разом з тим, з ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 слід стягнути пропорційно до задоволених вимог (88,2 %) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 780 грн.

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 2 532 грн (2 780 грн 248 грн).

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 16 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська,15/1Б, ) заборгованість за кредитним договором №1612242 від 05 липня 2017 року в загальному розмірі 7 134,50 грн, з яких: 3280 грн сума кредиту, 3372,50 грн проценти за користування кредитом, 492 грн пеня. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська,15/1Б, ) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2532 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 18 лютого 2021 року.