справа № 359/9003/20 головуючий у суді І інстанції Чирка С.С.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як на дитину, яка продовжує навчання, в розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення нею 23 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04 червня 2020 року позивачу виповнилося 18 років. На даний час ОСОБА_1 навчається на Медичному факультеті Католицького університету у Ружомберку, на першому курсі денної форми навчання. Позивач сама не може забезпечити своє повноцінне навчання, оскільки не має самостійного доходу та має статус інвалідності з дитинства. Відповідач не приймає участі у її забезпеченні, натомість, є працездатним та здоровим, а тому може надавати матеріальну допомогу.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року встановлено, що в березні 2020 року відповідач повністю сплатив заборгованість по аліментах однією сумою в розмірі 109 200 грн. Це дає підстави вважати, що хоча відповідач офіційно ніде не працює, він має неофіційний дохід та має можливість сплачувати кошти на утримання своєї повнолітньої доньки. Відповідач є працездатною, здоровою людиною, на його утриманні інших непрацездатних осіб немає. Позивачем було надано всі належні докази щодо витрат, пов`язаних з її навчанням у вищому навчальному закладі та потребуванням матеріальної допомоги. Відповідач не спілкується з позивачем, а тому їй невідомі обставини, де працює відповідач та який дохід отримує. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, проте, відзив з відповідними запереченнями проти позову до суду не надіслав та проти позову з тих підстав, що він не має можливості сплачувати аліменти, не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 2007 року (а.с.7).

Рішенням професора, доктора медичних наук, кандидата наук ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято на навчання до Католицького університету у Ружомберку на медичний факультет, денної форми навчання трирічної бакалаврської навчальної програми (а.с.27).

Згідно з довідкою про відвідування навчальних занять ОСОБА_1 є належним чином оформленою студенткою на 1 курсі навчання за навчальною програмою сестринська справа - денна форма, бакалаврський І ступінь освіти зі стандартною тривалістю навчання 3 роки (а.с.29).

ТОВ «Лівейн», в особі свого представителя та ОСОБА_1 уклали договір про оренду житла від 02 лютого 2019 року. Відповідно до розділу 2 вищевказаного договору тривалість проживання з 02 вересня 2020 року до 30 червня 2021 року становить: при заселенні 375 євро; до 15 листопада 2020 року - 375 євро; до 15 лютого 2021 року - 150 євро (а.с.35-37).

ОСОБА_1 несе витрати на дорогу та страхування (а.с.43-44).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_6 , як матері доньки ОСОБА_1 та сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 квітня 2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-12).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2019 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 та сина ОСОБА_7 та змінено розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей, у тверду грошову суму в розмірі 1 500 грн. щомісячно кожному (а.с.13-19).

Постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2019 року в частині позбавлення батьківських скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 (а.с.20-25).

Ухвалюючи рішення про залишення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, матеріали цивільної справи не містять доказів наявності у відповідача можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, а також з того, що на час розгляду справи є рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача аліментів на малолітнього сина ОСОБА_7 .

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з продовженням навчання вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає.

Даючи оцінку обставинам справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 досягла повноліття та навчається в Католицькому університеті у Ружомберку на медичному факультеті, денної форми навчання трирічної бакалаврської навчальної програми.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не довела ту обставину, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано лише докази того, що вона досягла повноліття, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Однак, жодних доказів, які вказують на те, що відповідач може утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суду не надано. Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у відповідача доходів, рухомого чи нерухомого майна, грошових коштів.

Доводи позивача щодо сплати відповідачем заборгованості по аліментах однією сумою в розмірі 109 200 грн., що, на думку позивача, підтверджує можливість відповідача сплачувати аліменти, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки джерело походження зазначених коштів не встановлено та судом не досліджувалося.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У той же час, вказуючи на неможливість подання доказів, що підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, позивач до суду з відповідним клопотанням про їх витребування не зверталася.

Подання відзиву на позовну заяву з відповідними запереченнями проти позову є правом, а не обов`язком учасника справи, а тому невчинення відповідачем зазначеної процесуальної дії не свідчить про те, що у нього є можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками.

За таких обставин, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.