Справа № 212/2554/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко В.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -
30.03.2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири.
26.04.2021 року, 19.08.2021 року, позовні вимоги уточнила.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 23.09.1986 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2012 року, шлюб розірвано.
У шлюбі, сторонами, за їх спільні сумісні кошти, була придбана трикімнатна квартира загальною площею 70,30 кв. метри та житловою площею 47,10 кв. метри, яка знаходиться на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, згідно Договору купівлі-продажу квартири серії АА № 137849 від 13.11.2006 року та Технічного паспорту на квартиру, власником придбаної ними квартири є відповідач ОСОБА_3 .
Після розірвання шлюбу, позивач проживала і продовжує проживати в квартирі, проти чого відповідач ОСОБА_3 не заперечував. В лютому 2021 року, позивач запропонувала відповідачу здійснити поділ квартири, але він а не погодився.
Між сторонами наявний спір про поділ спільного майна подружжя, так як добровільно здійснити поділ набутого у шлюбі майна відповідач не бажає.
Ухвалою суду від 13.04.2021 року, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків
Ухвалою суду від 29.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, витребувані докази.
Ухвалами суду від 30.06.2021 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою відповідача, витребувані докази по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про причини неявки не сповістив, правом надання відзиву не скористався.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено,що з 23.08.1986 року сторони у справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2012 року, шлюб між сторонами розірвано (справа № 0413/8638/2012). Рішення суду набрало законної сили.

Під час подружнього життя, сторонами, було набуте нерухоме майно: трикімнатна квартира загальною площею 70,3 кв. метри, житловою площею 47,1 кв. метри, розташована на третьому поверсі чотирьох поверхового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира придбана на ім`я відповідача ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, посвідченого 30.11.1996 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Борисенко С. М., зареєстровано в реєстрі № 1-3093.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, право спільної сумісної власності подружжя, на майно, набуте у шлюбі, презюмується законом.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 370 цього ж Кодексу, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього ж Кодексу.

У п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК).

Згідно з п. 23 Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачем не заявлено суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з правничою допомогою в розмірі 10000,00 гривень та витрати за сплату судового збору у розмірі 2394,33 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 358, 364, 368, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 3, 68-70, 74 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трикімнатну квартиру загальною площею 70,3 кв. метри, житловою площею 47,1 кв. метри, розташовану на третьому поверсі чотирьох поверхового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Розділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трикімнатну квартиру загальною площею 70,3 кв. метри, житловою площею 47,1 кв. метри, розташовану на третьому поверсі чотирьох поверхового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частку вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2394,33 гривень.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: відомості відсутні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.09.2021 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак