ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2373/21 Номер провадження 22-ц/814/2447/21Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Гречка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з вересня 2013 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше п`яти років, у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , які були чоловіком та дружиною з 30.07.1971 року.

Після їх смерті відкрилася спадщина. У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, інші особи, що подали заяву про прийняття спадщини відсутні.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 постановою від 01.08.2019 року йому було відмовлено, оскільки він подав заяву про прийняття спадщини на все майно після померлого ОСОБА_5 , як спадкоємець четвертої черги, який проживав із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до його смерті.

Інші заяви у спадковій справі відсутні.

Згідно п.4.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, факт проживання спадкоємців однією сім`єю підтверджується рішенням суду.

Оскільки він не подав такого рішення суду, то йому рекомендували першочергово звернутися до суду для встановлення відповідного факту.

Вказує, що з разом із дружиною та сином стали проживати із спадкодавцями з осені 2013 року саме на запрошення його тітки по материнській лінії ОСОБА_6 .

Із спадкодавцями спільно проживали понад 5 років до дня їх смерті однією сім`єю по АДРЕСА_2 . У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були інвалідами І групи з вадами зору, він разом із дружиною фактично вчиняли всі дії щодо вирішення житлово-побутових потреб спадкодавців.

Він разом із дружиною здійснювали приготування їжі, самостійно оплачував комунальні послуги, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали вади зору. Спільно із останніми проводили ремонт квартири, що підтверджується рахунками фактурами та квитанціями на придбання будівельних матеріалів. Крім того, він мав довіреність на вчинення дій від ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в яких зазначено його місце проживання : АДРЕСА_2 .

Факт їхнього проживання в одній квартирі з осені 2013 року підтверджується Актом від 28.08.2019 року.

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 саме він здійснив їх поховання.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із вересня 2013 року по день смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше п`яти років, у квартирі АДРЕСА_1 .

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилась Полтавська міська рада, оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник Полтавської міської ради прохає скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що наданими доказами позивач не підтвердив факт проживання з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2013 р. по 19.01.2010 р.

Вказує, що факт здійснення поховання ОСОБА_7 жодним чином не підтверджує факт спільного проживання з позивачем однією сім`єю та наявність взаємних прав та обов`язків.

Довіреність від 03.01.2017 р. на отримання пенсії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , видана ОСОБА_1 , та посвідчена КП «ЖЕО 2» ПМР є сумнівна, оскільки не містить підпису довірителя, а в її тексті не зазначено, що вони не є особами з інвалідністю по зору.

Так само не містять підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 довіреності від 08.06.2017 р. та від 03.01.2017 р. на уповноваження позивача отримувати поштову кореспонденцію.

Судом не досліджено той факт, чому відсутні докази щодо отримання Сеймуратовими пенсії у 2018 р., а також 2013-2016 р.р.

Акт щодо проживання ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_8 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_9 , підписаний сусідами та засвідчений КП «ЖЕО 2» ПМР не містить дати складання, інформації стосовно ведення спадкодавцями спільних витрат, спільного бюджету, харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, ремонт, надання взаємної допомоги.

Даним актом посвідчено підписи сусідів, які не викликалися до суду в якості свідків, а покази свідків, які були допитані судом, не підтверджують факт проживання позивача та спадкодавців однією сім`єю.

Також зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги надані відповідачем докази на спростування вимог позивача, зокрема, лист Управління соціального захисту населення виконкому Шевченківської м. Полтаві ради від 22.04.2021 р., згідно якого Сейтмуратови з 2014 р. та по день смерті обслуговувалися соціальним робітником відділення соціальної допомоги вдома як одинокі особи похилого віку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Бибик В.А. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Полтавської міської ради та без змін рішення суду першої інстанції, яке вважає законним і обґрунтованим.

09.12.2021 р. до апеляційного суду від Полтавської міської ради надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому представник міської ради вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 09 січня 2019 року (том 1 а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (том 1 а.с.7).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданим Полтавським міським палацом одруження з 30 липня 1971 року (том 1 а.с.9).

Місцевим судом також встановлено, і це не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_3 .

Як убачається з копії постанови від 01 серпня 2019 року приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко О.В., ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець четвертої черги, який проживав разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до його смерті. Інші заяви у спадковій справі відсутні. Спадкове майно складається із квартири АДРЕСА_3 частка якої належала дружині спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і яку спадкодавець фактично прийняв, але юридично не оформив. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася, заповіти від імені спадкодавців не посвідчувалися. Вищевказана квартира належить спадкодавцям на підставі спільної часткової власності.

У постанові приватний нотаріус Лазоренко О.В. послалася на те, що відповідно до п.4.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, факт проживання спадкоємців однією сім`єю підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, та відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (том 1с а.с.17-18).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2013 року по день смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше п`яти років, у квартирі АДРЕСА_1 , - суд першої інстанції виходив із того, що позивач надав належні і допустимі докази на підтвердження цього факту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснено у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно довідки, виданої КП «ЖЕО №2» ПМР № 149 від 11.01.2019 року, ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1 . Разом з нею у квартирі з 17.01.1979 року був зареєстрований ОСОБА_4 (том 1 а.с.25).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали статус осіб з інвалідністю першої групи по зору, що підтверджується довідками серії Б-68 № 040542 від 22.06.1977 року та серії А-61 № 568331 від 23.05.1964 року (том 1 а.с.23-24).

Похованням ОСОБА_5 займався позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про поховання від 21 січня 2019 року (том 1 а.с.15).

Позивачем також надано місцевому суду копії довіреностей від 03 січня 2017 року, згідно яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попереднім усним договором, уповноважили ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , отримувати належну їм пенсію та інші грошові доплати в поштовому відділенні зв`язку № 40 м. Полтави. Для чого надали йому право отримувати пенсію, розписуватися за них та виконувати всі інші дії, пов`язані із даною довіреністю. Довіреності видані на один рік та дійсні до 31.12.2017 року. Довіреності засвідчені начальником КП «ЖЕО № 2» Ландарем О.М. 03 січня 2017 року (том 1 а.с.18-19).

Згідно довіреностей від 08 червня 2017 року та 01 березня 2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно, уповноважили ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , отримувати належну їм поштову, у т.ч. рекомендовану кореспонденцію в поштовому відділенні зв`язку № 40 м. Полтави. Для цього надали йому право розписуватися за них. Довіреність видана терміном на один рік та дійсна до 08.06.2018 року та 31.12.2018 року, відповідно (том 1 а.с.20-21).

Як убачається з Акту, складеного ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , підписи яких засвідчені начальником КП «ЖЕО 2» Ландарем О.М. 28.08.2019 р., ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали у квартирі АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю з осені 2013 року до дня їхньої смерті. З ними також проживав малолітній син ОСОБА_9 , 2009 року народження (том 1 а.с.22).

Також позивачем надано суду копії квитанцій про оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 2013 р. по 2018 рік, де платником зазначений ОСОБА_1 (том 1 а.с.26-43).

Крім цього, позивачем надано рахунокфактура № 89 від 10 червня 2013 року, де платниками зазначено ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , згідно якого у квартирі АДРЕСА_1 , проводилися монтажно-будівельні роботи на суму 11 400 грн. (том 1 а.с. 44).

Також надано рахунок-фактура № 97 від 05 грудня 2013 року, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачено за проведення монтажно-будівельних робіт у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , 9 000,00 грн., (том 1 а.с.44-45).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що зібраними у справі доказами, в тому числі показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , допитаних у місцевому суді, підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , однією сім`єю з вересня 2013 року по день смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше п`яти років, у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Надані позивачем докази, про які вказувалося вище та детально проаналізовані місцевим судом, відповідачем не спростовані.

В суді першої інстанції та апеляційному суді відповідач посилався на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як одинокі особи похилого віку з 2014 року по час смерті обслуговувалися соціальним робітником відділення соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на підставі Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженого КМУ 29.12.2009 року № 1417, на підтвердження чого надано листи Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 22.04.2021 р. № 15-2796, а також копії особових справ ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про перебування на обліку в Управлінні соціального захисту населення (том 1 а.с. 90,95,138-220).

На думку відповідача, позивач не міг проживати однією сім`єю з ОСОБА_2 та вести з ним спільне господарство, оскільки послуги надавалися на підставі Договору та карти індивідуальних потреб, а під час обслуговування соціальним робітником ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які проживали за вищевказаною адресою, інші особи у квартирі не перебували, що зазначено у листі Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 28.05.2021 р. № 15-3600 (том 1 а.с. 114).

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку вказаним доводам, пославшись на те, що сторона відповідача не зверталася до суду з клопотанням про виклик та допит працівників Центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), які б підтвердили чи спростували вказані обставини.

Також колегія суддів звертає увагу, що не погоджуючись з актом, підписаним сусідами позивача ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , підписи яких засвідчені начальником КП «ЖЕО 2» Ландарем О.М. (том 1 а.с. 22), відповідач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про виклик та допит вказаних осіб в якості свідків.

Натомість, за клопотанням сторони позивача в суді першої інстанції в якості свідків були допитані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підписували вказаний акт.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_17 є її рідною тіткою. З ОСОБА_18 вони жили вдвох. Коли помер їхній син, то сім`я ОСОБА_19 приблизно у 2013 році переїхала проживати до них, так як ОСОБА_1 також був племінником ОСОБА_3 останні просили, що їм допомагали, в тому числі з приготуванням їжі. Її сімя також допомагала родині ОСОБА_20 , оскільки вони були сліпі з дитинства. Допомагали проводити косметичний ремонт, відвідували їх.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що він є чоловіком ОСОБА_10 . ОСОБА_17 була родичем ОСОБА_19 . ОСОБА_1 та його дружина є двоюрідними братом і сестрою. Кісільові ОСОБА_21 та ОСОБА_22 доглядали та проживали з Сеймуратовими близько 6-7 років, а саме готували їжу, прали їм одяг, ходили до лікарні. Також у квартирі вони разом проводили ремонт, у зв`язку із чим ОСОБА_1 просив його допомогти з інструментами.

Покази цих свідків у сукупності з іншими доказами, проаналізованими місцевим судом, підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , однією сім`єю з вересня 2013 року по день смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що довіреності, видані на ОСОБА_1 , на право отримувати поштову кореспонденцію та пенсійні виплати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , не містять їх підпису та інформації про те, що вони є особами з інвалідністю по зору, - на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки матеріалами справи підтверджено, що вказані особи мають вади зору, є особами з інвалідністю по зору з дитинства І-ї групи, відповідно, вони не мали можливості поставити підпис у вказаних довіреностях, які посвідчені начальником КП «ЖЕО 2» Ландарем О.М.

Свідоцтво про поховання, видане ОСОБА_1 КП «Гожулівська ритуальна служба» 21.01.2019 р., яким засвідчено, що останній 09.01.2019 року здійснив поховання померлого ОСОБА_5 , є належним і допустимим доказом на підтвердження заявлених позивачем вимог та стороною відповідача не спростоване.

За змістом ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Відповідачем у суді апеляційної інстанції надані копії запитів до ряду установ про витребування інформації щодо наявності фактів звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у заклади охорони здоров`я, викликів медичних працівників до квартири АДРЕСА_1 ; осіб, які здійснювали виклики медичних працівників за вказаною адресою; з приводу виплати пенсії та отримання поштової кореспонденції на підставі довіреностей; щодо здійснення соціальних виплат ОСОБА_23 та ОСОБА_3 , та осіб, які отримували допомогу на їх поховання.

За інформацією, викладеною у листі Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 01.10.2021 р. за № 14-6227, ОСОБА_3 перебувала на обліку в Управлінні як отримувачі державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства І групи з надбавкою за догляд з 01.01.2007 р. по 09.01.2019 р., яку отримувала через підприємство зв`язку. Виплату припинено з 01.02.2019 р. у зв`язку зі смертю. ОСОБА_4 перебував на обліку в Управлінні як отримувачі державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства І групи з надбавкою за догляд з 01.01.2007 р. по 19.01.2019 р. Виплата здійснювалась через банківську установу. Виплату припинено з 01.02.2019 р. у зв`язку зі смертю. Згідно даних з особових справ допомогу на поховання на ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав ОСОБА_12 , а на поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала ОСОБА_8 .

У листі АТ «Укрпошта» від 24.09.2021 р. № 01.1-17/939 зазначено, що за обліковими даними протягом 2019 року виплати пенсії та поштової кореспонденції у відділенні поштового зв`язку 36040 м. Полтава ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не проводилися, в тому числі і уповноваженій особі ОСОБА_24 . Інформацію щодо виплати коштів за 2018 рік надати не мають можливості, оскільки вказані відомості для виплати пенсії та соціальної допомоги зберігаються у поштамтах та вузлах (центрах) поштового зв`язку в установленому порядку три роки.

Згідно відповіді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів від 04.11.2021 р. за № 1/3/1818, ОСОБА_3 мала декларацію з сімейним лікарем КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Полтавської міської ради» Кулібабою І.В. ОСОБА_4 мав декларацію з лікарем ОСОБА_25 . За інформацією з електронної системи охорони здоров`я від ОСОБА_3 зареєстровані звернення за медичною допомогою до сімейного лікаря у 2013-2019 р.р., виклик лікаря додому 04.01.2019 р. Від ОСОБА_5 04.01.2019 р. та 19.01.2019 р.

Вищевказані запити надіслані відповідачем до зазначених установ після ухвалення оскаржуваного рішення.

Доказів того, що відповідач не мав можливості з причин, що об`єктивно не залежали від нього, звернутися до вказаних установ з відповідними запитами та отримати інформацію до ухвалення рішення, яку подати до суду першої інстанції, не надано.

Отже, колегія суддів не приймає до уваги надані відповідачем документи на підтвердження своїх заперечень.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не вбачається.

За таких обставин, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20.12.2021 р.

Головуючий О.В.Чумак

Судді Т.О.Кривчун

Л.І.Пилипчук