ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1371/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/261/21 Категорія: 305010400 Левченко Л. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 травня 2021 року (повний текст складено 17 травня 2021 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно на праві спільної приватної власності. У період з 06 по 10 жовтня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 , а саме над квартирою позивачки, вчинила дії щодо руйнування покрівлі та пошкодження склопакету балкону її квартири, чим завдала матеріальної та моральної шкоди.

Так, 06 жовтня 2020 року ОСОБА_2 , влаштовуючи у своїй власній квартирі індивідуальне газове опалення, самовільно вчинила дії щодо руйнування частини покрівлі балкону квартири позивача. 08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 повністю зруйнувала покрівлю балкону квартири позивача. Внаслідок цього, 10 жовтня 2020 року, у зв?язку з погіршенням погодних умов, позивач зі своїм сином, покликавши на допомогу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , займалися відновленням зруйнованої покрівлі балкону.

В цей час на балкон своєї квартири вийшла ОСОБА_2 , яка почала кидати зі свого балкону частини покрівлі (металеві частини, цвяхи) та дерев`яний лист OSB (частину перекриття балкону позивача), який при падінні на землю пошкодив склопакет балконної прибудови позивача, який в подальшому доводилося змінити.

ОСОБА_1 зазначила, що протягом останніх 5 років хворіє на гіпертонічну хворобу, яка носить кризовий характер, неодноразово лікувалася амбулаторно та стаціонарно, у зв`язку з чим перебуває на обліку у сімейного лікаря. Внаслідок вказаних дій відповідачки позивач зверталась за медичною допомогою та за призначенням лікаря проводила лікування, в зв`язку з чим понесла витрати на лікування.

Таким чином, позивачці було завдано матеріальну шкоду у розмірі 4 130 грн, яка складається з вартості будівельних матеріалів, що були використані для відновлення покрівлі балкону на суму 2 630 грн, вартості склопакету на суму 1000 грн, вартості ліків на суму 500 грн.

Також, діями відповідачки позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях через необхідність відновлення свого майна, необхідності лікування після вказаних неправомірних дій відповідача, необхідність звернення до відповідних органів для поновлення своїх порушених прав. Розмір своїх душевних страждань позивач оцінює в 5 000 грн.

Керуючись вказаними доводами, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4 130 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та судовий збір.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 13 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю його вимог.

Судом вказано на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом не було надано доказів про право власності на майно, заподіяння шкоди якому стало підставою звернення до суду та не надано доказів того, що право власності на балкон зареєстровано саме за ОСОБА_1 .

Крім того місцевий суд вважав недоведеним факт пошкодження відповідачкою майна позивачки, а саме квартири АДРЕСА_3 , частина покрівлі якого була пошкоджена, як і недоведений розмір заподіяної шкоди.

У зв`язку із недоведеністю вимог про відшкодування матеріальної шкоди, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди районний суд також залишив без задоволення як недоведені та необгрунтовані.

Не погоджуючись з такими рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляції зазначає, що надані нею докази до позовної заяви про відшкодування шкоди у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність у неї права власності на квартиру АДРЕСА_1 . На переконання скаржниці, обставини щодо права власності жінки на квартиру встановлено у постановах суду, які набрали законної сили, тому у силу ст. 82 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають, та ніким не оспорюються.

В той же час, наполягаючи на праві власності на квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_1 , остання вказує на своє речове право на вказану квартиру, зокрема право користування квартирою. Позивачка зазначає, що незалежно від того, що судом не надано належної оцінки доказам щодо належності їй на праві власності спірної вказаної квартири, натомість визнано судом право користування квартирою, отже в силу вимог чинного законодавства позивачка має право на відшкодування шкоди, завданої майну, яке перебуває у користуванні виходячи із приписів ст. 396 ЦК України.

Далі апелянтка вказує, що суд поставив під сумнів законність встановлення балкону, який був пошкоджений незаконними діями ОСОБА_2 , проте вказана обставина не є предметом позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Балкон є невід`ємною частиною квартири і разом з нею є приватною власністю особи, якій вона належить.

Отже вина відповідачки у руйнуванні покрівлі балкону та пошкодженні склопакету підтверджена наявними у матеріалах справи достатніми доказами та нею не спростована.

Розмір матеріальної шкоди ОСОБА_1 також вважає доведеним належними та допустимими доказами, які помилково не були враховані судом першої інстанції. Вони полягають у вартості будівельних матеріалів, що були придбані для відновлення покрівлі балкону, а також вартості склопакету та ліків, використаних для лікування через погіршення стану здоров`я.

Більш того в апеляційній скарзі позивачка зазначає про необхідність відшкодування відповідачкою моральної шкоди позивачці, оскільки ОСОБА_2 своїми умисними діями, які були спрямовані на пошкодження майна, завдала їй моральної шкоди у вигляді душевних страждань через необхідність захисту та відновлення свого майна, необхідності лікування після вказаних неправомірних дій відповідачки, необхідність звернення до правоохоронних органів для поновлення своїх порушених прав.

Керуючись такими аргументами, апелянтка вказує на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають важливе значення для розгляду справи та ненадання судом належної оцінки доказам, що містяться у справі. Просить рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у сумі 4 130 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. завдану внаслідок пошкодження останньою покрівлі балкону та склопакету у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. ст. 22, 1166 ЦК України, кожна особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було встановлено факт пошкодження її майна, а саме покрівлі балкону квартири в ході проведення ремонтних робіт із встановлення індивідуального газового опалення сусідкою поверхом вище, що розташована над квартирою, в якій проживає позивачка.

По даному факту ОСОБА_1 07 жовтня 2020 року звернуляся до голови Драбівської селищної ради.

Відповідно до акту обстеження за скаргою ОСОБА_1 № 6 від 07 жовтня 2020 року комісія, яка призначена розпорядженням Драбівського селищного голови № 188 від 07 жовтня 2020 року, для розгляду скарги гр. ОСОБА_1 , провела обстеження за участю заявника ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_5 у присутності відповідачки по скарзі ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_6 . (а.с. 12-13)

В ході обстеження при візуальному огляді покрівлі балкону заявниці ОСОБА_1 було виявлено вирізаний отвір в металопрофілі червоного кольору, орієнтовним розміром довжина 50 см., ширина 40 см., який на момент огляду комісії вкритий білим металопрофілем.

Постановою про закриття кримінального провадження № 0000040 від 29 грудня 2020 року встановлено, що в подальшому 08 жовтня 2020 року на прохання ОСОБА_2 та за окрему плату невідомий чоловік зняв усі листи з даху балкона ОСОБА_1 та помістив їх під металевий каркас балкону, чим спростовуються доводи відповідачки про часткове пошкодження покрівлі шляхом прорізування отвору.(а.с. 28-30)

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що 26 січня 2021 року Драбівським районним судом Черкаської області ОСОБУ_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Вказані обставини, відповідно до ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягають повторному доказуванню та є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи.

Таким чином, матеріалами справи належними та допустимими доказами у силу вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України підтверджений факт вини ОСОБА_2 щодо зняття покрівлі із балкону у квартирі АДРЕСА_1 .

Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 30 листопада 2020 року до Золотоніського ВП ГУНП вбачається, що 10 жовтня 2020 року остання зверталася до поліції по факту пошкодження ОСОБА_2 її майна (а.с. 23).

Відповідно до пояснень від 09 грудня 2020 року, відібраних ДОП СП Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Василенком О.О. в рамках невідомого провадження, ОСОБА_6 10 листопада 2020 року в АДРЕСА_5 допомагав ОСОБА_1 робити ремонт, перекриваючи дах балкону між 2-им та 3-тім поверхами, під час чого молода жінка з вікна 3-го поверху викинула лист ДСП розміром близько 1,2 м. на 1 м., в результаті чого між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт (а.с. 26).

Відповідно до пояснень від 09 грудня 2020 року, відібраних ДОП СП Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Василенком О.О. в рамках невідомого провадження, ОСОБА_7 10 листопада 2020 року в АДРЕСА_5 , спільно з ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_1 ремонтувати покрівлю балкону. З яких причин дерев`яна фанера ДВП пошкодила балкон ОСОБА_1 йому невідомо (а.с. 27).

Також зі змісту постанови про закриття кримінального провадження № 0000040 від 29 грудня 2020 року вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що 10 жовтня 2020 року ОСОБА_2 викинула із свого балкону лист OSB, який упав на землю, а при падінні пошкодив віконне скло балконної прибудови, щ належить ОСОБА_1 (а.с. 29).

Отже сукупністю доказів, наданих позивачкою, підтверджується факт вини ОСОБА_2 щодо пошкодження склопакету у квартирі позивачки. Відсутність власної вини відповідачкою недоведена, тобто презумція її вини не спростована.

Доводи суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем та щодо недоведеності позивачкою її права власності на спірну квартиру, спростовуються матеріалами справи. Факт належності на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відповідачкою не оспорюється, тому є обставиною, яка визнається учасниками справи та не підлягає доказуванню. Існування обгрунтованого сумніву у порядку ч. 7 ст. 81 ЦПК України у ході розгляду справи у суді першої інстанції матеріалами справи не підтверджена.

Таким чином відмова у позові на підставі недоведеності позивачем свого права на звернення до суду як власника квартири грунтується на неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Отже колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що шкода їй була спричинена з вини відповідачки, а тому вона підлягає відшкодуванню.

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розмір визначених позивачем збитків у вигляді придбаних матеріалів не спростований відповідачкою, не включає витрат на оплату роботи по встановленню придбаних матеріалів, клопотання про проведення будівельних експертиз не заявлялося.

На підтвердження розміру збитків, завданих внаслідок демонтажу покрівлі та пошкодження склопакету, позивачем надані товарні чеки та накладні на придбання матеріалів, необхідних для встановлення на заміну пошкодженим, зокрема товарний чек від 14 листопада 2020 року про придбання склопакету на суму 1 000,00 грн. (без даних покупця та місця доставки) (а.с. 36), накладна № 47 на придбання зливу на суму 180,00 грн. (без дати та даних покупця та місця доставки), накладна № 810 від 10 жовтня 2020 року на покупця ОСОБА_1 на придбання будівельних матеріалів на суму 2 450,00 грн. (а.с. 38).

Слід прийняти до уваги те, що товарний чек на придбання склопакету та накладна на придбання зливу не є достовірними доказами, на підставі яких можна встановити, що вказані товари були придбані та використані саме позивачкою для відновлення пошкодженого склопакету та покрівлі балкону.

За таких обставин, колегія суддів вважає підтвердженими належними доказами збитки у розмірі 2 450,00 грн.

Перевіряючи доводи позивача щодо стягнення із відповідача матеріальної шкоди, яку понесла ОСОБА_1 на лікування та придбання ліків внаслідок погіршення стану здоров`я у зв`язку із вчиненням відносно неї неправомірних дій ОСОБА_2 , колегія суддів враховує наступне.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з довідкою Драбівської районної лікарсько-консультативної комісії від 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 09 жовтня 2020 року зверталася за медичною допомогою до невролога та психіатра Драбівської ЦРЛ та перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ступеня ІІ, хронічна гіпертонічна ДЕП ст. ІІ зі стійким цефалгічним порушенням…Синдром органічний емоційно-лабільний розлад (а.с. 35).

Крім того, позивачем надано витяги із медичної карки, в яких зафіксовані візити 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 до лікаря-невролога та лікаря-психіатра. Медичними працівниками призначено хворій лікування відповідними медичними препаратами.

При цьому вказані медичні документи не містять висновку лікарів щодо спричинення негативних наслідків для здоров`я, які потребують лікування, саме внаслідок перенесеного стресу.

Позивачка зазначає, що протягом останніх 5 років хворіє на гіпертонічну хворобу, яка носить кризовий характер, неодноразово лікувалася амбулаторно та стаціонарно, тому після призначення лікарями відповідного лікування, вона скористалася ліками, які вже були в неї в наявності.

Встановлені обставини та надані позивачкою докази не підтверджують причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачки та незадовільним медичним станом позивачки. Крім того, витрати на придбання ліків, вказаних позивачкою, не підтверджені належними та допустимими доказами, тому вимоги ОСОБА_1 в цій частині є недоведеними.

Перевіряючи доводи позивача в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів враховує, що за змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У зв`язку з тим, що судом встановлена вина ОСОБА_2 у заподіянні протиправною поведінкою збитків ОСОБА_1 та понесення останньою внаслідок неправомірних дій відповідачки певних витрат матеріального характеру, понесення моральних страждань та душевних переживань внаслідок таких протиправних дій, необхідністю звернення до правоохоронних та інших органів з метою встановлення обставин та відновлення становища та приведення в нормальний функціональний стан власного майна, враховуючи вимоги розумності та справедливості, колегія суддів визначає моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Враховуючи те, що встановлені колегією суддів обставини справи були неповно з`ясовані судом першої інстанції, через невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов фактично задоволено на суму 4 450,00 грн, тобто на 49 % від заявленої ціни (9 130 грн).

Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються із судового збору за звернення з позовом (980 грн) та з апеляційною скаргою (1 362 грн), всього на суму 4 802,50 грн.

Тому з відповідачки слід стягнути судові витрати на користь позивачки в сумі 1 148 грн.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 450,00 грн. матеріальної шкоди та 2 000,00 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 148,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді