Справа № 713/5327/12
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Бисаги Т.Ю.,

за участі секретарки судового засідання Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» на додаткове рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Оросом Я.В.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що 10 жовтня 2013 року Хустським районним судом Закарпатської області розглянуто справу №713/5327/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10006/0114 філії -ЗОУ АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та винесено заочне рішення, яким позов АТ «Ощадбанк» задоволено повністю та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 11.10.2007 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10006/0114 філії ЗОУ АТ « Ощадбанк» та ОСОБА_1 , а саме на нерухоме майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 для погашення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 389-Н-07 від 11.10.2007 в розмірі 467 534,34 гривень.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки за іпотечним договором від 11.10.2007 на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України».

Вирішено стягнути з відповідача судові витрати у сумі 3 3354,00 гривень.

Зазначене рішення суду набуло законної сили 22 жовтня 2013 року.

Однак при ухваленні цього рішення судом не враховано, що позивач правомірно просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі - 58 492,97 доларів США, з яких: 54 442,92 доларів США (435 162.26 грн) - сума заборгованості по кредиту, 3 159,81 доларів США (25 256,36 грн) - сума заборгованості по відсотках, 890,24 доларів США (7 115,69 грн) - нарахована пеня. Тобто позивач просив суд стягнути заборгованість у валюті кредитування, а не у національній валюті. Позовні вимоги заявлено станом на 22 жовтня 2012 року, які повністю узгоджувались з п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012, яким визначено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті, а кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, то суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. З ст. 533 Цивільного кодексу України.

Отже, у позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті у розмірі -58 492,97 доларів США та подано відповідні докази на підтвердження вказаних вимог. Однак при ухваленні рішення судом не зазначено точної суми заборгованості в іноземній валюті та не визначено всіх складових заборгованості в іноземній валюті, що утруднює виконання рішення суду.

Крім того, як в описовій, так і в мотивувальній частинах рішення суду, судом досліджувалися та описувалися надані позивачем докази наявності заборгованості саме у валюті кредитування - доларах США. А тому заявник просив ухвалити додаткове рішення у справі № 713/5327/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 11 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10006/0114 філії-Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , а саме: на нерухоме майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , для погашення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 389-Н-07 від 11 жовтня 2007 року в розмірі 58 492,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2012 становить 467 534,31 грн, з яких: 54 442,92 доларів США (за офіційним курсом НБУ становить 435 162,26 грн) - сума заборгованості по кредиту, 3 159,81 доларів США (за офіційним курсом НБУ становить 25 256,36 грн) - сума заборгованості по відсотках, 890,24 доларів США (за офіційним курсом НБУ становить 7 115.69 грн) - нарахована пеня. Встановити початкову ціну предмета іпотеки за іпотечним договором від 11 жовтня 2007 року на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1006/0114 філії-Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Додатковим рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» просив скасувати зазначене рішення та ухвалити нове додаткове рішення, яким заяву банку задовольнити.

У судовому засіданні представник апелянта Василечко А.В. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ній.

Заслухавши суддю-доповідачку, представника позивача Василечко А.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в справі №713/5327/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10006/0114 філії -ЗОУ АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. До цієї заяви представницею банку Комаровою Н.Й. було додано лише копію довіреності на представництво інтересів АТ «Ощадбанк».

З довідки, виданої архіваріусом Хустського районного суду від 08.10.2020 за №713/5327/12/6417/2020 слідує, що цивільна справа № 713/5327/12 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до «Інструкції з діловодства місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим, та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних кримінальних справ», знищена за закінченням терміну зберігання (а.с.6).

З постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.03.2017, винесеної головним державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Юришинцем В.М. у виконавчому провадженні №51702153, та доданої до апеляційної скарги (а.с.20-21) слідує, що на виконанні у головного державного виконавця Юришинця В.М. перебував виконавчий лист №2/309/473/13, виданий 19.12.2013 Хустським районним судом, про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 11.10.2007 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10006/0114 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , а саме на нерухоме майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 для погашення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 389-Н-07 від 11.10.2007 в розмірі 467 534,34 гривень. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки за іпотечним договором від 11.10.2007 на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України».

Зазначений виконавчий лист указаною постановою повернуто стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення; 2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених ст.430 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З доданої до апеляційної скарги постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.03.2017 слідує, що такий було повернуто у зв`язку з встановленою Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» забороною щодо звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , а тому слушними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про закінчення строку на виконання рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10.10.2013.

Разом із тим, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості ухвалення в справі додаткового рішення з таких підстав.

Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» - додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У заяві про ухвалення додаткового рішення заявник указував на те, що він просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі - 58 492,97 доларів США, з яких: 54 442,92 доларів США (435 162.26 грн) - сума заборгованості по кредиту, 3 159,81 доларів США (25 256,36 грн) - сума заборгованості по відсотках, 890,24 доларів США (7 115,69 грн) - нарахована пеня. Тобто позивач просив суд стягнути заборгованість у валюті кредитування, а не у національній валюті. Однак при ухваленні рішення судом не зазначено точної суми заборгованості в іноземній валюті та не визначено всіх складових заборгованості в іноземній валюті, що утруднює виконання рішення суду.

Проте наведені у заяві доводи не заслуговують на увагу, оскільки заявник фактично просить змінити суть основного рішення, а саме змінити визначену судом суму кредитної заборгованості з національної валюти гривні на іноземну валюту - долари США, в рахунок погашення якої судом і було звернено стягнення на іпотечне майно. Тобто позивач фактично не згідний з рішенням суду першої інстанції, що є підставою для його оскарження в апеляційному порядку, а не шляхом ухвалення в справі додатково рішення.

Разом із цим, в порушення вимог ч.2 ст.270 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виніс додаткове рішення, а не ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Зважаючи на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення по справі нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» - залишити без задоволення, а додаткове рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді