ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 вересня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1215/18

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1328/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року (місце ухвалення - м. Ніжин, дата складання повного судового рішення 15.05.2018) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обгрунтування посилалась на те, що між сторонами у 2013 році було зареєстровано шлюб, який у 2014 році розірвано. Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач участі у вихованні сина не бере, коштів на його утримання не надає, ухиляється від спілкування з позивачкою та сином, приховує своє місце проживання та роботу. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері. Згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати малолітнього сина не досягнуто.

У позові ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до повноліття дитини.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.05.2018 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2018 до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 704,80 грн судового збору на користь держави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що сторони мають дитину, яка проживає разом з матір`ю, враховуючи підстави позову для стягнення аліментів, які узгоджуються зі ст. 180 СК України, з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини та сторін у справі суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 15.05.2018 повністю, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним.

Доводи скарги зводяться до того, що відповідач про розгляд справи в суді першої інстанції не був повідомлений, про існування справи не знав, що позбавило його можливості подати відзив на позовну заяву та довести про проживання дитини не з матір`ю, а з бабусею, а тому відсутні підстави у позивача для звернення з даним позовом.

Заявник зазначає, що суд неправильно встановив фактичні обставини справи і послався на сумнівні докази позивача, які могли бути спростовані відповідачем при розгляді справи з належним повідомленням сторін у справі.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2013 по 24.10.2014, який розірвано згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що згідно норм Сімейного кодексу України позов є обґрунтованим, та з врахуванням матеріального становища сторін позов підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог процесуального закону, врахувавши вік дитини, її потреби; рівність обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття; стану здоров`я та матеріальне становище відповідача; наявності на утриманні відповідача батька пенсійного віку, суд першої інстанції встановив розмір участі батька у витратах на утримання дочки із правильним застосуванням статей 181, 182 СК України та дотриманням норм процесуального права.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 СК України), а тому посилання ОСОБА_4 у апеляційній скарзі скарзі на те, що він не має постійної роботи та має періодичні заробітки, є необґрунтованими та не звільняють від обов`язку утримувати неповнолітню дитину.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, що судом не враховано відсутність підстав для стягнення аліментів, враховуючи не проживання разом з дитиною матері є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме довідкою від 26.02.2018 року виданої виконкомом Перемозької сільської ради с. Перемога, Ніжинського району Чернігівської області, згідно якої син ОСОБА_5 , 2013 року проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. На підтвердження обставин на які посилається скаржник до матеріалів справи не надано жодного доказу.

Ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем, в якості доказів до апеляційної скарги надано лише розрахунок заборгованості по аліментах, копія постанови про арешт коштів боржника, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не надано доказів щодо не можливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а також на підтвердження обставин на які відповідач посилається у апеляційній скарзі.

Не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції і посилання щодо не повідомлення про розгляд справи, що позбавило можливості відповідача заявити клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін, оскільки відповідач звертаючись з апеляційною скаргою не скористався своїм правом надати докази, які він вважав доводять обставини на які він посилався, разом з тим відповідач таким правом не скористався.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований на території Великодорізької сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично на території Великодорізької сільської ради не проживає (а.с. 9).

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п. 2ч. 7 ст. 128 ЦПК України).

За вказаною адресою судом першої інстанції направлялась судова кореспонденція, яка була повернута на адресу суду неврученою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 13, 14).

Оскільки не вручення позовної заяви з додатками, не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на вимоги п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, де є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення саме розгляд справи (питання) судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З врахуванням викладеного вище, встановивши, що сторони від шлюбу мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), який згідно довідки виданої виконкомом Перемозької сільської ради с. Перемога Ніжинського району Чернігівської області проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні (а.с. 4), позовні вимоги щодо стягнення аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повний текст судового рішення складено 13.09.2021.

Головуючий Судді :