Справа № 462/7366/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, збільшивши їх, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення кожною дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь 18845 грн. додаткових витрат, понесених нею на розвиток здібностей дітей та оплату за платну форму навчання синів, зокрема 16335 грн. за оплату другого семестру навчання старшого сина ОСОБА_5 в університеті та 2500 грн. за оплату навчання сина ОСОБА_6 у гімназії «Євшан» за другий семестр. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у неї з відповідачем є двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їхні діти проживають з нею. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2011 року шлюб між сторонами було розірвано у судовому порядку. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1500 гривень від всіх видів доходів, починаючи з дня звернення позивача до суду, а саме з 13 січня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З часу постановления Франківським районним судом м. Львова вищевказаного рішення про стягнення аліментів пройшло більше десяти років. За цей час їхні сини підросли, старшому синові сповнилося уже сімнадцять років, молодшому скоро сповниться п`ятнадцять років. Сини інтенсивно ростуть, потребуть повноцінного збалансованого харчування, щосезонного обновлення гардеробу, канцелярських товарів, мобільних телефонів, оскільки у зв`язку із пандемією коронавірусу тривалий час сини навчалися дистанційно. Всі ці витрати є значними і на даний час лише позивач фактично їх несе, оскільки розмір аліментів на двох дітей, який був визначений судом ще в 2011 році на даний час є дуже мізерним, з врахуванням підвищення цін на продукти харчування, на одяг, на взуття, на комп"ютери, телефони та канцелярські товари. Крім цього, починаючи з 2011 року, значно збільшився офіційний прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. На даний час молодший син ОСОБА_6 навчається у гімназії " Євшан", навчання є платним. Вартість навчання сина протягом 2021-2022 навчального року становить 5000 гривень, що підтверджується договором про надання додаткових освітніх послуг. На даний час позивачем сплачено 2000 гривень за перший семестр навчання сина у гімназії, що підтверджується копією квитанції. Старший син ОСОБА_5 навчається на платній формі навчання факультету прикладної математики та інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка, що підтверджується довідкою з місця навчання. Термін закінчення навчання сина в університеті червень 2025 року. Вартість навчання сина ОСОБА_5 в університеті на даному факультеті становить відповідно 32670 гривні за навчальний рік, за п`ять років вартість навчання становить 130680 гривень. ОСОБА_1 сплачено за перший семестр навчання сина на платній формі навчання 16335 гривень. Вважає, що відповідач нарівні з нею повинен нести ці додаткові витрати, які вона понесла на навчання обох синів, що становить відповідно 37670 гривень. Зазначає, що відповідач, який офіційно працює та є фізичною особою-підприємцем, приховує від позивача розмір його дійсних доходів та не бажає добровільно збільшити розмір аліментів на їхніх двох синів. З врахуванням наведеного просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

23.11.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що починаючи з дня винесення рішення про сплату ним визначеного судом розміру аліментів, він жодного місяця не прострочив оплату. Станом на 19.11.2021 року заборгованості по сплаті аліментів в нього не має. Поруч з встановленим рішенням суду розміром аліментів він постійно ніс додаткові витрати по забезпеченню гідного життя своїх синів. Останні півтора роки старший син ОСОБА_5 проживав разом з ним і всі витрати по його утриманню відповідач ніс самостійно. Що стосується його майнового стану, який враховується при визначені розміру аліментів повідомляє, що він не змінився у бік покращення. Враховуючи вищенаведене, просить суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 07.02.2011 р. /а.с. 17/ та від спільного подружнього життя мають синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/ та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 10/.

З довідки Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що сини сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 15, 16/.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.06.2011 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вирішено стягувати аліменти на утриманні дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 гривень від всіх видів доходів, починаючи з дня звернення позивачки до суду, а саме з 13.01.2011 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно /а.с. 18/.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом.

Найкраще забезпечення інтересів дітей має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть їх батьки.

Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що визначений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є недостатнім для забезпечення потреб дітей.

Дані доводи позивача суд визнає обгрунтованими, оскільки на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів синам сторін було 7 і 5 років. На зараз сини сторін мають відповідно повних 17 та 15 років, у зв`язку з чим є очевидним, що забезпечення їх фізичного існування і гармонійного розвитку потребує більше коштів, ніж десять років тому.

До того ж внаслідок інфляційних процесів за останні десять років вартість життя в Україні значно зросла, що є ще одним аргументом, який свідчить на користь доводів позивача про недостатність коштів, які сплачуються відповідачем на утримання дітей.

Позивачем, в свою чергу, не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів у сумі 7000 грн є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках.

Зважаючи на викладене, суд визначає конкретний розмір аліментів керуючись принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість, у зв`язку з чим визнає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно.

Такий розмір аліментів наближений до встановленого з 01.12.2021 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (2618грн) і на думку суду є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 18845 грн. додаткових витрат, понесених нею для розвитку здібностей дітей та оплату за платну форму навчання синів, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Як встановлено судом, син сторін ОСОБА_3 є студентом першого курсу платної денної форми навчання факультету прикладної математики та інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка. Вартість одного року навчання становить 32670 грн /а.с. 23, 27-29/.

28.07.2021 ОСОБА_1 внесла плату за навчання сина ОСОБА_3 в розмірі 16335 грн, що підтверджується копією квитанції /а.с. 26/.

Крім цього, син сторін ОСОБА_4 з 01.09.2021 навчається у Львівській гімназії «Євшан». Загальна вартість освітніх послуг становить 5000 грн за навчальний рік /а.с. 24/.

13.09.2021 ОСОБА_1 внесла плату за вищевказані освітні послуги в розмірі 2000 грн, що підтверджується копією квитанції /а.с. 25/.

Вивчивши подані позивачкою докази понесення нею додаткових витрат, суд зазначає, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання синів у Львівській гімназії «Євшан» та Львівському національному університеті імені Івана Франка. Навчальні заклади було обрано позивачем на власний розсуд без погодження із відповідачем.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19.

Враховуючи характер спірних правовідносин та приписи норм чинного законодавства України, суд не вбачає підстав для задоволення вказаних позовних вимог, оскільки навчання дитини у навчальному закладі не зумовлене розвитком особливих здібностей дитини чи іншими обставинами, які викладені у ст. 185 СК України.

Разом з тим, ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, позивач не позбавлена права у подальшому звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

За наведених обставин, суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 908грн судового збору.

На підставі ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 264, 265, 274-275,279 ЦПК України, керуючись ст.ст.180-184, 192 СК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 червня 2011 року № 2-1383/11, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів в межах місячної суми.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: