П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 234/565/21

Номер провадження 22-ц/804/2252/21

01 вересня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Халаджи О.В., Мальований Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 червня 2021 року, повний текст якого складено суддею Бакуменко А.В. в м. Краматорську в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області 23 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

18 січня 2021 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення аліментів в розмірі ? частини на час навчання. В обгрунтованні позовних вимог зазначив, що він навчається у Донецькому національному медичному університеті.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

23 червня 2021 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів прибутку, щомісячно, починаючи з 18.01.2021 року по досягнення позивачем 23 років, за умови, що він продовжує навчання. Вирішено питання про судовий збір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати й винести нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що на неповнолітню дитину від другого шлюбу, доньку ОСОБА_3 , відповідач сплачує аліменти у розмірі ? частни від заробітку, тому у суду не було підстав ставити апелянта у нерівне, в гірше матеріальне становище. Судом не враховане, що ОСОБА_2 було припинено сплату аліментів на другу дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що відповідач може сплачувати йому аліменту у розмірі ? частини від заробітку (доходу). Вказано, що в рішенні суду не обґрунтовано, чому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення аліментів саме в ромірі 1/10 частини.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача ОСОБА_2 в порядку ст. 360 ЦПК України надійшов відзив на апеляційну скагу ОСОБА_1 (а.с.70-71), в якому позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін із визначених ним мотивів. Але до відзиву не додано доказів, що його надіслано іншій стороні, тому суд не бере його до уваги.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.88-89).

Відповідач ОСОБА_2 у судову засіданні підтримав рішення місцевого суду та пояснив, що він працює лише сторожем. Іншої роботи має. Всього в нього троє дітей. Двоє від першого шлюбу, та неповнолітня дитина від настоящего шлюбу. В наступний час він сплачує аліменти на неповнолітню дитини. Платити аліменти сину в розмірі ? частини для нього забагато. Просив залишити рішення суду без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно до довідки 24-ст/2020 ОСОБА_1 є студентом Донецького національного медичного університету, стоматологічного факультету 1 курс. Строк навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2025 року. Денна форма навчання.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 3 ст.12, ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 198 Сімейного кодексу України: батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку та сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України: якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 працює сторожем ЗЗСО № 22, його заробітна плата становить 6000 грн.

Судом першої інстанції прийнято до уваги майновий стан відповідача, той1 факт, що на момент винесення рішення по справі він був платником аліментів на утримання другою дитини.

Оцінивши надані по справі докази, суд першої інстнціїї дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини на період її навчання є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, однак з урахуванням усіх встановлених фактів у справі, суд вважав, що розмір аліментів заявлений позивачем є занадто великий та стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/10 частки усіх видів прибутку.

З таким висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню за доводами, викладеними в апеляційної скарзі, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовної заяви у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 червня 2021 року залищити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів справи 01 вересня 2021 року.

Судді: