Справа № 754/2696/21
У Х В А Л А

іменем України

22 лютого 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання та місця реєстрації дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позов не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме:

- позов не містить викладу обставин та зазначення доказів, що могли б підтверджувати такі обставини, щодо вимог позову про визначення місця проживання та місця реєстрації дитини;

- позов не містить викладу обставин звернення позивача до відповідної служби у справах дітей та сім`ї з приводу надання висновку з приводу спору щодо місця проживання дитини, та до відповідного органу, щодо реєстрації місця проживання дитини.

- до позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в повному обсязі у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Вбачається, що в позові об`єднано дві вимоги немайнового характеру, а саме розірвання шлюбу та визначення місця проживання та місця реєстрації дитини, при цьому позивачем сплачено судовий збір лише за одну вимогу в розмірі 910 грн.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що станом на січень 2021 року становить 908 грн.

З огляду на викладе позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору за другу вимогу немайнового характеру, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачам необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання та місця реєстрації дитини - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 22.02.2021

Суддя О.Б. Саламон