Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2021 року

м. Одеса

Справа № 521/13457/21

Провадження № 2/521/4695/21

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Федорова А.В.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_4

Представник - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась із позовом ОСОБА_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму боргу 27008,09 гривень за договором позики №03/07 укладеного 03 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу у розмірі 1000,0 гривень за договором поруки від 03 липня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , та стягнути з відповідачів всі судові витрати, посилаючись на таке.

03 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики № 03/07, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 1200 (тисяча двісті) доларів США (на час укладення Договору було еквівалентно 31320 (тридцять одна тисяча триста двадцять) гривень 00 коп. за курсом НБУ - 26 грн. 10 коп. за 1 долар США), а ОСОБА_3 зобов`язався повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів не пізніше 29 листопада 2019 року. ОСОБА_4 поручилась за ОСОБА_3 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень від зобов`язання ОСОБА_3 , про що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки від 03 липня 2019 року.

За декілька днів до закінчення строку повернення суми позики за умовами Договору, ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з проханням змінити умови Договору щодо строку повернення суми позики у зв`язку з хворобою, тому що у нього було грошей, та своєчасно повернути позику позивачці він не міг. Також ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 суму у розмірі 200 доларів США. Враховуючи обставини, викладені ОСОБА_3 , ОСОБА_1 погодилась перенести строк повернення їй суми позики. Додатковими угодами до Договору було змінені умови щодо зміни строку повернення позивачці вказаної суму грошових коштів. Отже, на прохання ОСОБА_3 . ОСОБА_1 неодноразово йшла на поступки щодо перенесення строку повернення позики. Але коли наступив строк повернення позики, ОСОБА_3 не з`явився, а також жодним чином не намагався зв`язатися із ОСОБА_1 щодо питання повернення позики за Договором. На телефоні дзвінки позивачки ОСОБА_3 не відповідав.

Коли ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_6 щодо невиконанням ОСОБА_3 свого обов`язку щодо повернення позики, та вказала, що є укладений між ними договір поруки від 03 липня 2019 року, ОСОБА_6 відповіла, що на теперішній час знаходиться у скрутному матеріальному становищі, та не може виконати свій обов`язок, передбачений вказаним договором.

Згідно умов договору поруки, у разі порушення ОСОБА_3 свого зобов`язання за Договором, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 відповідають перед ОСОБА_1 як солідарні боржники частково - у розмірі 1000 (тисяча) гривень від зобов`язання Боржника. В порушення взятих на себе зобов`язань по Договору, станом на теперішній час ОСОБА_3 не повернув ОСОБА_1 позичені гроші. Поручитель, яким виступила ОСОБА_4 , також не виконала свій обов`язок. Оскільки в добровільному порядку ОСОБА_3 відмовляється повернути позивачці борг, ОСОБА_1 змушена звертатись за захистом до суду.

Відповідач ОСОБА_4 надала до суду відзив на позов, в якому просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в повному обсязі, посилаючись на таке.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики № 03/07 від 03 липня 2019 року. Відповідно умов Договору (п. 1 та п. 4) ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 1200 (тисяча двісті) доларів США (на час укладення Договору було еквівалентно 31320 (тридцять одна тисяча триста двадцять) гривень 00 коп. за курсом НБУ - 26 грн. 10 коп. за 1 долар США), а ОСОБА_3 зобов`язався повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів не пізніше 29 листопада 2019 року, що також підтверджується письмовою розпискою від 03 липня 2019 року, виданою ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка є додатком до Договору. ОСОБА_4 поручилась за ОСОБА_3 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень від зобов`язання ОСОБА_3 , про що між нею та ОСОБА_1 був укладений договір поруки від 03 липня 2019 року.

ОСОБА_4 відомо, що ОСОБА_3 повернув лише суму у розмірі, що еквівалентна 200 доларам США, але іншу частину свого боргу за Договором не повернув, та не здійснював жодних дій у подальшому для виконання свого обов`язку у повному обсязі та повернення ОСОБА_1 іншої частини боргу. Коли до ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_1 щодо невиконанням ОСОБА_3 свого обов`язку щодо повернення позики, та вказала, що є укладений між ними договір поруки від 03 липня 2019 року, ОСОБА_4 знаходилась у скрутному матеріальному становищі, та не змогла виконати свій обов`язок, передбачений вказаним договором. Тому, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 повністю обґрунтованими, підтверджую, що визнаю заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

03 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики № 03/07.

Відповідно умов Договору (п. 1 та п. 4) ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 1200 (тисяча двісті) доларів США (на час укладення Договору було еквівалентно 31320 (тридцять одна тисяча триста двадцять) гривень 00 коп. за курсом НБУ - 26 грн. 10 коп. за 1 долар США), а ОСОБА_3 зобов`язався повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів не пізніше 29 листопада 2019 року, що також підтверджується письмовою розпискою від 03 липня 2019 року, виданою позивачці ОСОБА_3 , яка є додатком до Договору.

ОСОБА_4 поручилась за ОСОБА_3 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень від зобов`язання ОСОБА_3 , про що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки від 03 липня 2019 року.

За декілька днів до закінчення строку повернення суми позики за умовами Договору, ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з проханням змінити умови Договору щодо строку повернення суми позики у зв`язку з хворобою, тому що у нього було грошей, та своєчасно повернути позику позивачці він не міг. Також ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 суму у розмірі 200 доларів США. Враховуючи обставини, викладені ОСОБА_3 , ОСОБА_1 погодилась перенести строк повернення їй суми позики.

Додатковою угодою від 21 листопада 2019 року до Договору було змінено умови п. 4 Договору, та відповідно цих змін ОСОБА_3 зобов`язується повернути позивачці вказану суму грошових коштів не пізніше 31 грудня 2019 року.

Додатковою угодою від 27 грудня 2019 року до Договору було змінено умови п. 4 Договору, та визначено, що ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_1 вказану суму грошових коштів не пізніше 28 лютого 2020 року.

Додатковою угодою від 28 лютого 2020 року до Договору було змінено умови п. 4 Договору, та визначено, що ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_1 вказану суму грошових коштів не пізніше 31 березня 2020 року.

Отже, на прохання ОСОБА_3 . ОСОБА_1 неодноразово йшла на поступки щодо перенесення строку повернення позики.

Коли наступив строк повернення позики, ОСОБА_3 не з`явився, а також жодним чином не намагався зв`язатися із ОСОБА_1 щодо питання повернення позики за Договором. На телефоні дзвінки позивачки ОСОБА_3 не відповідав.

Коли ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_6 щодо невиконанням ОСОБА_3 свого обов`язку щодо повернення позики, та вказала, що є укладений між ними договір поруки від 03 липня 2019 року, ОСОБА_6 відповіла, що на теперішній час знаходиться у скрутному матеріальному становищі, та не може виконати свій обов`язок, передбачений вказаним договором.

У п. 1.5. Договору поруки від 03 липня 2019 року передбачено, що у разі порушення ОСОБА_3 свого зобов`язання за Договором, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 відповідають перед ОСОБА_1 як солідарні боржники частково - у розмірі 1000 (тисяча) гривень від зобов`язання Боржника.

В порушення взятих на себе зобов`язань по Договору, станом на теперішній час ОСОБА_3 не повернув ОСОБА_1 позичені гроші. Поручитель, яким виступила ОСОБА_4 , також не виконала свій обов`язок. Оскільки в добровільному порядку ОСОБА_3 відмовляється повернути позивачці борг, ОСОБА_1 змушена звертатись за захистом до суду.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно з ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 554 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Конституція України не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно з ст. 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що полягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Розрахунок заборгованості та 3 % річних.

Згідно курсу НБУ станом на 31 серпня 2021 року офіційний курс гривні щодо долару США становить 26,8601 гривні за 1 долар США.

Сума боргу 1000 (тисяча) доларів США становить суму 26860 (двадцять шість тисяч вісімсот шістдесят) гривень 10 копійок.

Розрахунок 3 % річних виконується за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д / 365 / 100, де

С - сума заборгованості;

Д - кількість днів прострочення.

26860,10 х 3 х 520 / 365/ 100 = 1147,99

Отже, 3 % річних становить суму у розмірі 1147 (одна тисяча сто сорок сім) гривень 99 копійок.

Загальна сума заборгованості становить 28008 (двадцять вісім тисяч вісім) гривень 09 копійок.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього.

Згідно із ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк

та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначив, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. При визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню.

За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 27008 (двадцять сім тисяч вісім) грн 09 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1000,0 (одна тисяча) грн 00 коп.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин суд має покласти витрати по сплаті судового збору в сумі 908,0 грн. в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 16, 524, 525, 526, 530, 533, 549, 611, 622, 625, 1046, 1047, 1049, 1050, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 13, 76, 81, 88, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу в розмірі 27008 (двадцять сім тисяч вісім) грн 09 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу в розмірі 1000,0 (одна тисяча) грн 00 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий Гуревський В.К.