К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2021 року місто Київ

справа № 759/3467/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/5935/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Андрієнко А.М., Вербової І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Войтенко Ю.В. від 10 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, посилаючись на те, що у період шлюбу з відповідачем (з 26 серпня 1995 року по 17 листопада 2014 року) у них народилися троє дітей, двоє з яких є малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

Разом з тим, позивач поніс додаткові витрати, сплачуючи вартість навчання ОСОБА_4 у ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Святошинська гімназія" за період з 6 вересня 2016 року по 25 лютого 2019 року в розмірі 216 939 грн.; ОСОБА_3 у період з 6 вересня 2016 року по 6 травня 2019 року в розмірі 275 702 грн.

Посилаючись на те, що позивач в сукупності поніс додаткові витрати, пов`язані з оплатою освітніх послуг дітей, в сумі 492 641 грн., просив стягнути з відповідача половину їх розміру - 246 320 грн. 50 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що витрати позивача на оплату навчання дітей не можуть бути віднесені до витрат, які зумовлені особливими обставинами (розвиток здібностей дітей), а тому відшкодуванню зі сторони відповідача не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що висновок суду про відмову у задоволенні позову не відповідає обставинам справи, оскільки в мотивувальній частині суд зазначив про те, що позов підлягає задоволенню. Суперечливою є також теза про можливість віднесення понесених витрат до додаткових та одночасно відсутність підстав для їх стягнення.

Суд не звернув увагу на те, що специфікою навчання у Святошинській гімназії є поглиблене вивчення англійської мови та застосування системи Монтессорі, сутність якої полягає у наданні дитині якомога більше свободи для розвитку її здібностей та прояву наявного потенціалу. Наведене свідчить про те, що понесені додаткові витрати, викликані особливими обставинами, що полягають у розвитку здібностей дітей. Крім того, договори на навчання були укладені між освітнім закладом та відповідачем, що дає підстави для висновку, що ініціатива навчання у приватному закладі належала саме відповідачу, а тому вона мала брати участь в оплаті навчання.

Також з оскаржуваного рішення убачається, що воно ухвалене не місцевим загальним судом створеним відповідно до закону, а іншим неуповноваженим судом, оскільки указом Президента України від 18 жовтня 2001 року № 990/2001 створено Святошинський районний суд міста Києва, а найменування органу, який ухвалив рішення - Святошинський районний суд м. Києва.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на подання відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 26 серпня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народилися троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей, а саме: малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 березня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

24 квітня 2015 року між ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Святошинська гімназія" та ОСОБА_2 , в інтересах обох батьків, укладено договір про надання освітніх послуг навчально-виховним комплексом "Святошинська гімназія" № 197.

За умовами вказаного договору ОСОБА_3 прийнято до першого класу Святошинської гімназії (а.с.14-15).

Згідно з додатком до договору № 197 від 1 вересня 2016 року ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Святошинська гімназія" у період навчального року бере на себе зобов`язання за рахунок коштів батьків надати додаткову освітню послугу: Позакласна робота. Факультативне заняття. Тема " Шахи ". Вартість освітньої послуги складає 80 грн. за одне заняття (а.с. 16).

Додатковою угодою до договору № 197 від 21 квітня 2017 року внесено зміни до пункту 1.1.3. додатку № 1 до договору, а саме: щомісячний платіж за надання освітніх послуг (з врахуванням знижки 5 %) становить 8 550 грн. без врахування ПДВ (а.с. 17).

24 квітня 2015 року між ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Святошинська гімназія" та ОСОБА_2 , в інтересах обох батьків, укладено договір про надання освітніх послуг навчально-виховним комплексом "Святошинська гімназія" № 131, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зарахований до молодшої групи дитячого садку Святошинської гімназія (а.с.18-19).

Згідно додаткової угоди до договору № 131, укладеної 21 квітня 2017 року, щомісячний платіж за надання освітніх послуг (з врахуванням знижки 5 %) становить 7 600 грн. без врахування ПДВ (а.с. 20).

За період з 1 вересня 2016 року по 31 травня 2019 року ОСОБА_1 сплачено вартість за освітні послуги ОСОБА_4 в сумі 216 939 грн. (а.с. 22-24).

За період з 1 вересня 2016 року по 31 травня 2019 року ОСОБА_1 сплачено вартість за освітні послуги ОСОБА_3 в сумі 275 702 грн. (а.с. 26-28).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки,

коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що витрати на відвідування дітьми приватного закладу освіту не викликані особливими обставинами, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що специфікою навчання у Святошинській гімназії є поглиблене вивчення англійської мови та застосування системи Монтессорі, сутність якої полягає у наданні дитині якомога більше свободи для розвитку її здібностей та прояву наявного потенціалу, а тому оплата вартості навчання у гімназії є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами, є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що навчання особи у приватному закладі освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Крім того, позивач не довів існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дітей при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти. Обрання приватного закладу освіту є добровільною згодою батьків, а тому та обставина, що договір про надання освітніх послуг підписаний відповідачем, не змінює суті спірних правовідносин.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що висновок суду про відмову у задоволенні позову не відповідає обставинам справи, оскільки в мотивувальній частині суд зазначив про задоволення позову, не приймається колегією суддів.

Зі змісту оскаржуваного рішення убачається, що суд першої інстанції встановив відсутність підстав для задоволення позову та навів відповідні мотиви такого висновку. Теза про задоволення позову в першому абзаці мотивувальної частини судового рішення не є висновком по суті спору і по своїй суті є опискою, допущеною при виготовленні тексту, а тому не свідчить про невідповідність висновку суду обставинам справи та не суперечить змісту ухваленого рішення.

Посилання скаржника на те, що суд вказав про можливість віднесення витрат на освітні послуги до додаткових, однак всупереч цьому відмовив у їх стягнення, не беруться до уваги, оскілки є вирваним із контексту та зумовлене неправильним тлумаченням висновку суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення ухвалене не місцевим загальним судом створеним відповідно до закону, а іншим не уповноваженим судом, оскільки указом Президента України від 18 жовтня 2001 року № 990/2001 створено Святошинський районний суд міста Києва, а найменування органу, який ухвалив рішення - Святошинський районний суд м. Києва, є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів.

Зазначення у вступній частині судового рішення скорочення назви суду (Святошинський районний суд м. Києва) не змінює його правового статусу.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 8 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: