Справа № 462/7088/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Залізничний районний суд м.Львова в складі: головуючого судді - Румілової Н.М., за участі секретаря судового засідання Шиманській Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство СК «ІНТЕР-ПОЛІС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 30.09.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому зазначив, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 28 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у у тому, що 01.03.2019року, приблизно о 22.30 год., керуючи автомобілем марки "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Городоцькій у м. Львові в напрямку вул.Сяйво, порушив вимоги ПДР,а саме: P.1п.1.5,1.10;Р2п.2.3 б), д); Р.12 п. 12.3, 12.9 б), які виразилися у тому, що він, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при проїзді ділянки вул. Городоцька поблизу буд. № 239 у м. Львові, рухаючись зі швидкістю біля 50 км/год в населеному пункті, де обмеження швидкості дорожнім знаком 3.29 додаток 1 ПДР 30км/год., не вжив заходів до зменшенії швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасникі руху об`їзду пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, який переходив вул. Городоцька у невстановленому місці, тобто поза межами пішохідною переходу, зліва на право по напрямку його руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода наїзд транспортного засобу на пішохода ОСОБА_1 . В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 пішохід ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 85/19 від 25.03.2019 року отримав наступні тілесні ушкодження: садна на обличчі, відкритий перелом обидвох кісток правої гомілки, закриті переломи лонних та сідничних кісток з обидвох сторін. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 01.03.2019 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Дії ОСОБА_2 судом кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, так як останній вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та призначив покарання в межах санкції статті. Йому діями Швайка, заподіяні матеріальні збитки та моральна шкода. Цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля забезпечена Полісом №АМ 3531817 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В межах завданих йому матеріальних збитків на суму 38560,00 гри. він отримав від страхової компанії страхове відшкодування на суму 33714,00 грн. Проте невідшкодованою залишається вартість пошкодженого одягу, який не підлягає відновленню, та мобільного телефону, усього на суму 4846,00 грн., яку відповідач в добровільному порядку не відшкодував.Окрім того, діями відповідача йому також завдана моральна шкода, оскільки йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження, була проведена операція та він проходив стаціонарне лікування, яке після завершення потребувало тривалої реабілітації, змінився звичний образ життя.Моральну шкоду оціює у 100000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь спричинену матеріальну шкоду у розмірі 4846,00грн., моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 10 грудня 2021 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки суду не надано жодного доказу про заподіяння йому матеріальної шкоди у розмірі 4846,00 грн. - вартості пошкодженого одягу, який не підлягає відновленню та вартості мобільного телефону. Також зазначив, що позивачем, не надано жодного належного доказу, який би підтвердив факт та розмір заподіяної йому моральної шкоди відповідачем у розмірі 100 000.00 гри., також ним не обгрунтовано чому під час кримінального провадження ним отримане відшкодування у розмірі 5000грн. він зазначав як достатнє, а зараз повторно звертається з цивільним позовом про відшкодування такої шкоди в іншому розмірі. Також просив врахувати, що шкода, на яку посилається позивач також заподіяна і з вини позивача, оскільки відповідно до вироку суду встановлен, що позивач ОСОБА_1 переходив вул.Городоцьку у невстановленому місці, тобто поза межами пішохідного переходу зліва на право по напрямку його руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд транспортного засобу на пішохода. У крові позивача виявлено 1,09% етанолу. Вважає, що саме позивач своїми діями створив аварійну ситуацію. Просив врахувати, що відповідач добровільно відшкодував позивачу в рахунок моральної шкоди 5000 грн. та врахувати, що відповідач на даний час тимчасово безробітний, має на утриманні доньку ОСОБА_3 , 2011 року народження. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Третя особа ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» відзиву на позвону заяву не надала.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст.79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.6 ст. 82ЦПК України - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що згідно до вироку Залізничного районного суду м.Львова від 28 грудня 2020 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України ст.185 ч.1 КК України, а саме за те, що 01.03.2019року, приблизно о 22.30 год., керуючи автомобілем марки "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Городоцькій у м.Львові в напрямку вул. Сяйво, ОСОБА_2 порушив вимоги ПДР,а саме:P.1п.1.5,1.10;Р2п.2.3 б), д); Р.12 п. 12.3, 12.9 б), які виразилися у тому, що він, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при проїзді ділянки вул. Городоцька поблизу буд. № 239 у м. Львові, рухаючись зі швидкістю біля 50 км/год в населеному пункті, де обмеження швидкості дорожнім знаком 3.29 додаток 1 ПДР 30км/год., не вжив заходів до зменшенії швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасникі руху об`їзду пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, який переходив вул. Городоцька у невстановленому місці, тобто поза межами пішохідною переходу, зліва на право по напрямку його руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода наїзд транспортного засобу на пішохода ОСОБА_1 . В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 пішохід ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 85/19 від 25.03.2019 року отримав наступні тілесні ушкодження: садна на обличчі, відкритий перелом обидвох кісток правої гомілки, закриті переломи лонних та сідничних кісток з обидвох сторін. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 01.03.2019 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. У крові Гнатіва виявлено 1,09 % етанолу. ОСОБА_2 призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки та на підставі ст.75,76 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 була спричинена матеріальна шкода, оскільки така вина відповідача ОСОБА_2 доведена вироком суду, тяжкість тілесних ушкоджень потребувала проведення операції, проходження стаціонарного лікування та реабілітаційних дій, що потребує значних коштів.

Цивільно-правова відповідальність позивача, як водія автомобіля була забезпечена Полісом №АМ 3531817 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В межах завданих ОСОБА_1 матеріальних збитків, підтверджених чеками на придбання ліків, він отримав від страхової компанії страхове відшкодування на суму 33714,00 грн. Зазначене позивачем у позові не заперечувалось відповідачем ОСОБА_2 .

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 4846,00грн. підлягає відмові, оскільки позивачем не надано належних доказів спричинення такої шкоди на підтвердження заявлених вимог. Стверджуючи про те, що вартість пошкодженого одягу, який не підлягає відновленню, та мобільного телефону, складають разом 4846,00грн., позивач не надав відомості про складові зазначеної суми та чим підтверджується саме такий розмір відшкодування.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначає законодавець в постанові Пленуму Верховного Суду України у п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає розмір такої шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Так, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла, за наявності її вини.

Суд вважає, що позивачу діями відповідача безумовно спричинені моральні страждання, оскільки звичайний образ його життя був порушений, що пов`язано із спричиненням йому тяжких тілесних ушкоджень, необхідністю лікування, порушенням звичайного образу життя. Однак сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню. При цьому суд керується принципом розумності, виваженості та справедливості, та насамперед враховує і поведінку позивача ОСОБА_1 під час ДТП, в діях якого були порушення ПДР, та враховує, що відповідач ОСОБА_2 вчиний необережний злочин та в рахунок відшкодування моральної шкоди ним було вже відшкодовано позивачу 5000грн., також враховує майновий стан відповідача, наявність в нього на утриманні доньки ОСОБА_3 , 2011 року народження, яка є інвалідом дитинства та вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди становить 70000,00 грн. Суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 65000,00грн. з урахуванням вже відшкодованої суми у розмірі 5000,00грн. (70000 -5000).

Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2,12, 13, 81, 82, 89, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство СК «ІНТЕР-ПОЛІС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди- 65000,00 (шістдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір урозмірі 908,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова