Справа № 278/3641/21
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд до іншого суду

"20" грудня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- cтягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у розмірі 79 389 грн 00 коп за договором завдатку;

- cтягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 9 000 грн;

- cтягнути з ОСОБА_2 на її користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 10 800 грн, а також збитки у вигляді оплати судового збору у загальному розмірі 2 270 грн.

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М. від 19 листопада 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира.

17.12.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Петровській М.В. для розгляду.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на дотримання вимог статей 26-30 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку, що вона не підсудна Корольовському районному суду м.Житомира та про необхідність передачі справи на розгляд до іншого суду, виходячи з наступних підстав.

Положеннями статті 27 ЦПК України закріплено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, тлумачення положення ч.1 ст.30 ЦПК України свідчить про те, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року (справа №296/1657/17) зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно положень статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Zand проти Австрії зазначив, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (п.п.24-25 рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України).

Разом з тим, в поданій позовній заяві позивачка просить, зокрема, стягнути з відповідача на її користь грошові кошти згідно договору завдатку, укладеного 21 серпня 2018 року між нею та відповідачем, предметом якого є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м.Житомира.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Беручи до уваги те, що даний спір безпосередньо стосується нерухомого майна, яке розташоване в Житомирському районі Житомирської області, дана справа згідно ст.30 ЦПК України підсудна саме Житомирському районному суду Житомирської області.

Положеннями статті 32 ЦПК України закріплено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, цивільну справу №278/3641/21 слід передати на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області, якому вона територіально підсудна.

Керуючись статтями 27-32, 152, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Цивільну справу №278/3641/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - передати за підсудністю на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області (м.Житомир, вул.Покровська, 90, 10031).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2021 року.

Суддя М. В. Петровська