Номер провадження: 22-ц/813/6605/21
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеса від 22 лютого 2021 року у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про арешт коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст скарги на дії державного виконавця.

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, в якій просить постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. від 02.07.2020 року у виконавчому провадженні № 62455053 про арешт майна та коштів боржника, які надходять на рахунку НОМЕР_1 у АБ «Південний» визнати неправомірною та скасувати.

Скаргу мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебуває виконавче провадження №62455053 з примусового виконання виконавчого напису № 6781 виданого 19.06.2020р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Баршацьким І.В.

02 липня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. прийняв Постанову про арешт майна та коштів боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках у всіх видах валют та всіх інших відкритих у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 122083,18 грн.

В результаті чого було арештовано рахунок НОМЕР_1 боржника ОСОБА_1 , відкритий у АБ «Південний», на який ОСОБА_1 отримує дохід як самозайнята особа та сплачує податки.

Боржник ОСОБА_1 вважає, що внаслідок накладення арешту на рахунок боржника, на який нараховується виключно дохід від праці та здійснюється тільки один вид транзакцій за договором трудового найму за професійну діяльність та сплачуються податки. Остання безпідставно позбавлена права на отримання доходу від праці, що незаконно обмежує ії право власності на власні грошові кошти, позбавляє можливості користуватися ними та є грубим порушенням конституційних прав.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. від 02 липня 2020 року задоволено. Постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечкао Дмитра Миколайовича від 02.07.2020 року про арешт майна та коштів боржника № 62455053 від 02.07.2020 року скасовано в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме: грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в у АБ «Південний» на ім`я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ). Скасовано арешт коштів з рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) в АБ «Південний».

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо строку звернення із скаргою до суду.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, у задоволенні скарги на дії приватного виконавця необхідно відмовити.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи скаргу на дії приватного виконавця, судом першої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 02 липня 2020 року, на виконання виконавчого напису № 6781 виданого 19.06.2020р. приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Баршацького І.В. було відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47014 від 15.09.2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», на підставі договору № 993 про відступлення права вимоги, укладеного 16.11.2018 року між ПАТ «Дельта-Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», сума заборгованості становить 108766,53 грн., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 400 гривень 00 копійок.

02 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. постановлено накласти арешт на грошові кошти що містяться на всіх відкритих рахунках у всіх видах валют та банківських металів на суму 122083,08 грн., з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на всіх рахунках боржника.

Відповідно до контракту № 06-15/28 від 01 січня 2020 року, Довідки про взяття на облік платника податків, повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску ОСОБА_1 отримує дохід від зайняття незалежною професійною діяльністю, як адвокат. По рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Південний» здійснюється тільки один вид транзакцій, це виплати за вторинну правову допомогу Держаним Казначейством за контрактом № 06-15/28 від 01 січня 2020 року.

Самозайнята особа є платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.48 ПКУ заробітна плата це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму. Доходи, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пп. 167.2 167.5 ст. 167 ПКУ) у тому числі, але не виключно, у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (п. 167.1 ст. 167 ПКУ). Адвокат, який зареєстрований як самозайнята особа в органах ДФС, повинен своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний соціальний внесок відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464-VІ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року №95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Водночас АБ «Південний» зважаючи на постанову приватного виконавця про арешт рахунків змушений був призупинити операції з рахунками згідно з постановою про накладення арешту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків.

За постановою Приватного виконавця від 02.07.2020року в рахунок погашення боргу стягується 100% нарахованого доходу за працю.

Верховний Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 09 вересня 2019 у справі № 913/958/16, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 25 жовтня 2019 року по справі № 37/70 (ЄДРСРУ № 85211554), від 28 жовтня 2019 року у справі № 916/1845/19 (ЄДРСРУ № 85241335).

Однак колегія суддів погодитись із такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

За приписами частини 1, абзаців 1, 3 частини 2, частини 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує умови та порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника.

Зокрема, згідно із абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, з одночасним накладенням арешту на майно (кошти) боржника, виконавець об`єктивно не має можливості знати, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, які знаходяться на такому рахунку, заборонено законом, тому в постановах приватного виконавця про арешт майна та коштів боржника саме і зазначається, що арешт накладається на всі кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

У разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження відповідного повідомлення.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що згідно із відповіді Державної фіскальної служби України на запит № 82554833 від 02.07.2020 року, а також повідомлень: АБ «Південний» від 09.07.2020 року за вих. № 232-001-25199БТ-2020; ПАТ «А-БАНК» від 08.07.2020 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20200708/124; АТ «Укрексімбанк» від 08.07.2020 року за вих. № 063-07/178 БТ; АТ «Ощадбанк» від 20.07.2020 року за вих. № 46-13/5966/8059-БТ, про прийняття до виконання постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника від 02.07.2020 року ВП № 62455053, не містять жодних застережень (повідомлень), що рахунки боржника мають спеціальний режим використання (зарплатний, пенсійний, тощо) та/або звернення стягнення на кошти, які знаходяться на таких рахунках, заборонено законом.

Окрім того, згідно із листа Національного банку України від 16.03.2020 року №57-0009/13737, закони України не містять заборони звертати стягнення та накладати арешти на кошти боржників, які відкриті для зарахування заробітної плати, а також не визначають такі рахунки як рахунки із спеціальним режимом використання.

У постанові від 08 липня 2020 року по справі № 915/1000/18, Верховний Суд зазначив наступне:

У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Таким чином, при примусовому виконанні виконавчого напису від 19.06.2020 року за реєстровим № 6781, в тому числі щодо прийняття рішення про арешт майна та коштів боржника, приватний виконавець діяв на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, жодного порушення вимог чинного законодавства не допущено.

Крім того, відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На підставі матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанову приватного виконавця була винесена 02 липня 2020 року.

З копій матеріалів виконавчого провадження, які надані як додатки до апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_1 отримала оскаржувану постанову 10 липня 2020 року (т. 1, а.с. 85).

Таким чином, днем, коли скаржник ОСОБА_1 дізналась про порушення її прав, є 10 липня 2020 року.

Отже, кінцевим днем звернення із скаргою на дії приватного виконавця є 20 липня 2020 року.

Зі скаргою на дії приватного виконавця до Суворовського районного суду м. Одеси звернулась лише 17 грудня 2020 року, тобто з пропуском десятиденного строку на звернення із відповідним процесуальним документом, передбаченим ст. 449 ЦПК України. Однак заяву про поновлення строку не подано, не зазначено відповідне клопотання й у скарзі на дії приватного виконавця.

Отже, суд першої інстанції на наведене увагу не звернув, чим порушив норми процесуального, розглянувши скаргу за межами строків, встановленого ст. 449 ЦПК України.

Додатково апеляційний суд звертає увагу, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович від 02.07.2020 року про арешт майна та коштів боржника № 62455053 була предметом розгляду суду адміністративної юрисдикції у справі №420/6405/20.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про визнання протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні №62455053 про арешт майна та коштів боржника від 02.07.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем відмовлено.

Судове рішення набрало законної сили, не було оскаржено до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеса від 22 лютого 2021 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк