Єдиний унікальний номер 219/2861/20
Номер провадження 22-ц/804/464/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 219/2861/20 за позовом управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2020 року (суддя Давидовська Т.В.),

в с т а н о в и в :

26 березня 2020 року управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 08 лютого 2017 року було взято на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб управління відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». 14 жовтня 2014 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Управління за призначенням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за адресою фактичного проживання. ОСОБА_1 допомога була призначена на підставі заяв про призначення адресної допомоги від 18 вересня 2017 року, 19 березня 2018 року, 24 вересня 2018 року та 25 березня 2019 року на період з 18 вересня 2017 року по 24 вересня 2019 року, також заявами про призначення грошової допомоги, Відповідач повідомив про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Порядком надання допомоги визначено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання обставин. На початку червня 2019 року спеціалістами Управління було встановлено, що 16 вересня 2017 року відповідачем було укладено шлюб з ОСОБА_2 , яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 серпня 1997 року володіє житловим приміщенням у АДРЕСА_1 . З огляду на зазначене відповідач права на призначення допомоги не мав. Розпорядженням начальника Управління від 21 червня 2019 року Відповідачу з 01 липня 2019 року була припинена виплата допомоги переміщеним особам на проживання. У зв`язку з поданням не правдивих відомостей та незаконним отриманням допомоги виникла переплата державних коштів за період з 18 вересня 2017 по 30 червня 2019 року у розмірі 9371,35 грн. Зазначає, що в цілях досудового врегулювання спору та повернення бюджетних коштів 15 жовтня 2019 року Управлінням було направлено повідомлення відповідачу за №07/3740-3 про необхідність повернути надміру виплачені кошти у відповідності з чинним законодавством, проте в добровільному порядку відповідач вказану суму переплати не повернув. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти державної допомоги в сумі 9371,35 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2020 року у задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги в сумі 9371,35 грн. відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач УПСЗН Бахмутської міської ради та оскаржило її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги УПСЗН Бахмутської міської ради в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 визначено обов`язкову умову призначення грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, а саме, відсутність у вказаних осіб та членів його родити у праві власності житлового приміщення, або його частини, що розташовані в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані населенні пункти та території на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населенні пункти, що розташовані не лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які не придатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Оскільки відповідач приховав від департаменту наявність у власності його дружини частини квартири, з метою отримання допомоги, суми грошової допомоги, виплачені надмірно, внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, мають бути повернуті на вимогу уповноваженого органу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. Звертаючись до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, він не знав і не міг знати той факт, що дружина ОСОБА_2 брала участь у приватизації в 10-ти річному віці, оскільки про це не знала і сама дружина. При цьому він не мав корисливо умислу та надав копії документів та інформацію, якою володів, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відчуження нерухомого майна відомості про наявність у ОСОБА_2 будь-якого нерухомого майна у власності відсутні.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб Управління відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка № від 08 лютого 2017 року, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.25).

ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради 18 вересня 2017 року, 19 березня 2018 року, 24 вересня 2018 року та 25 березня 2019 року із заявами про призначення йому адресної допомоги, в якій повідомив про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції (а.с.7, 12, 14, 16).

За результатами вказаних заяв та наданих ОСОБА_1 документів рішеннями Управління йому було призначено державну соціальну допомогу на проживання, а саме: 09 жовтня 2017 року призначена допомога з 18 вересня 2017 року по 17 березня 2018 року у сумі 442 грн. щомісяця, 10 квітня 2018 року призначена допомога з 19 березня 2018 року по 18 вересня 2018 року у сумі 442 грн. щомісяця; 09 жовтня 2018 року призначена допомога з 24 вересня 2018 року по 23 березня 2019 року у сумі 442 грн. щомісяця; 11 квітня 2019 року призначена допомога з 25 березня 2019 року по 24 вересня 2019 року у сумі 442 грн. щомісяця (а.с.11, 13, 15, 17).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 16 вересня 2017 року уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис №461 (а.с.10).

З акту про виявлення факту переплати вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні як одержувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату ЖКП з 14 жовтня 2014 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_2 (дружина заявника) володіє частиною житлового приміщення у АДРЕСА_1 з 07 серпня 1997 року. ОСОБА_1 не мав права на отримання грошової допомоги з 18 вересня 2017 року згідно п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (зі змінами № 689 від 13 вересня 2017 року, що набули законної сили 16 вересня 2017 року) у зв`язку з тим, що будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, населені пункти на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Таким чином, утворилась переплата щомісячної адресної допомоги з 18 вересня 2017 року, яку ОСОБА_1 надмірно отримав в Управлінні і повинен повернути в Державний бюджет в повному обсязі (а.с.19).

Відповідно до розрахунку надміру виплачених сум допомоги за період з 18 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року ОСОБА_1 було надміру виплачено бюджетних коштів на суму 9371,35 грн. (а.с.20).

Листом № 07/3740-3 від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність повернення надміру отриманих державних коштів за період з 18 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року у сумі 9371,35 грн. (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 від 07 серпня 1997 року та довідки Комунального підприємства «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» кв. АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності, зокрема, ОСОБА_2 (а.с.18).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відчуження нерухомого майна відомості про наявність у ОСОБА_2 будь-якого нерухомого майна у власності відсутні (а.с.69-70).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно. Законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати, при цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можливо.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із пункту 6 частини 1 статті 3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно з частиною 5 вказаної вище статті, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за місцем фактичного проживання/перебування в місті Бахмуті Донецької області.

14 жовтня 2014 року відповідач вперше звернулася до органу соціального захисту із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради. В подальшому відповідач також 18 вересня 2017 року, 19 березня 2018 року, 24 вересня 2018 року та 25 березня 2019 року звертався із заявами про призначення йому адресної допомоги.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01 жовтня 2014 року №505 (із змінами і доповненнями).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації, та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (пункт 5 Порядку № 505).

У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом.

23 квітня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року №212, якою внесені зміни до абз. 2 п. 6 Порядку, з урахуванням яких було передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

03 червня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року №370, якою абз. 2 п. 6 Порядку викладено в редакції, відповідно до якої грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

У заявах ОСОБА_1 , поданих для призначення щомісячної адресної допомоги 18 вересня 2017 року, 19 березня 2018 року, 24 вересня 2018 року та 25 березня 2019 року зазначено про відсутність у нього та будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована території України та райони проведення АТО.

Проте, відповідно до довідки Комунального підприємства «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» кв. АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності, зокрема, ОСОБА_2 , яка є дружиною відповідача (а.с.18).

До переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, населений пункт місто Бахмут, де розташовано житлове приміщення, що частково належить дружині відповідача, не внесено.

Розмір адресної допомоги, виплаченої ОСОБА_1 за період з 18 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року ОСОБА_1 складає 9371,35 грн. (а.с.20).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Натомість правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Тому законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно із статтею 81 ЦПК України має довести позивач.

Обов`язок щодо надання достовірної інформації при поданні заяви про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, покладено на отримувача такої допомоги.

Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини отримувача такої допомоги, тобто внаслідок його зловживань, зокрема, шляхом повідомлення недостовірних відомостей.

Апеляційний суд вважає, що саме шляхом повідомлення недостовірних відомостей, а саме при заповненні заяв від 18 вересня 2017 року, 19 березня 2018 року, 24 вересня 2018 року та 25 березня 2019 року відповідачем надано недостовірні відомості, щодо відсутності у власності його дружини частини житлового приміщення, тож наявні ознаки недобросовісності і відповідач за період з 18 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року незаконно отримав адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам в сумі 9371,35 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 лютого 2019 року у справі № 610/1290/17, провадження № 61 29105св18.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в заявах ОСОБА_1 до Управління зазначення недостовірних даних не установлено, і до вказаного висновку суд приходить, зазначаючи, що з поданих ОСОБА_1 заяв до Управління про виплату допомоги убачається, що ним вказано, зокрема, що в нього та членів сім`ї «не має у володінні житлового приміщення розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції» та «немає у володінні житлового приміщення розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія у Донецькій та Луганській областях, автономній Республіці Крим, місті Севастополі, проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації», що не відповідає положенням Порядку (в редакції після укладення шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , тобто з 16 вересня 2017 року), відповідно до якого заявник зазначає про «наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення». Також суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийняв до уваги те, що ОСОБА_1 категорично заперечував про обізнаність до жовтня 2019 року відносно факту належності його дружині ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності частини кв. АДРЕСА_4 , допитана в якості свідка ОСОБА_2 пояснила про свою необізнаність про належність їй на праві власності частини житла.

Але апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вищевказаних висновків, не врахувавши вимоги пунктів 2, 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01 жовтня 2014 року №505 (із змінами і доповненнями), з яких вбачається, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції. Для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

З огляду на викладене, обов`язок вказувати про наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення покладено на особу, яка звертається із заявою про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

При цьому, апеляційний суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами у відповідності до статей 76-81 ЦПК України не довів, що йому та його дружині було не відомо про наявність у неї у власності частини квартири. При цьому, позивач 08 березня 2020 року, подаючи щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, зазначив наявність у його дружини ОСОБА_2 у власності частини квартири, набутої 07 серпня 1997 року.

Крім того, посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18), апеляційний суд вважає помилковим, оскільки вони стосуються інших правовідносин, а саме відповідно стягнення безпідставно набутої вихідної допомоги та надмірно виплачених сум пенсій.

Наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони є власним суб`єктивним тлумаченням норм права відповідачем.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради підлягає задоволенню, а рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2020 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з ОСОБА_1 на користь управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради надмірно сплачені бюджетні кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 18 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року у сумі 9371,35 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи, що додатковим рішенням суду першої інстанції з позивача за подання позовної заяви стягнуто судовий збір в сумі 2102 грн. (а.с.189), але відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102 грн. Крім того, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3153 грн. (а.с.205), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3153 грн.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2020 року скасувати.

Позов управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради надмірно виплачені бюджетні кошти щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 18 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року у сумі 9371 (дев`ять тисяч триста сімдесят одна) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2021 року.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи