Єдиний унікальний номер 219/6583/19
Номер провадження 22-ц/804/524/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гуревича М.Г.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2020 року про затвердження мирової угоди, постановлену судом у складі головуючого судді Шевченко Л.В. в місті Бахмуті Донецької області, у справі номер 219/6583/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна, в якому просив визнати за ним та відповідачкою ОСОБА_2 :

- право спільної сумісної власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,02 кв.м;

- чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 67,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, загальною площею 37,28 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

- гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Передати у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право власності на це майно ОСОБА_2 ;

Передати у власність ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, загальною площею 37,28 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , та гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , припинивши право власності на це майно ОСОБА_1 .

В вересні 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_2 з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому з урахуванням уточнень просила:

- здійснити поділ чотирьохкімнатної квартири загальною площею 67,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по ? частині цієї квартири за кожним;

- здійснити поділ житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами, загальною площею 37,28 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по ? частині цього будинку за кожним;

- здійснити поділ гаражу № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по ? частині цього гаражу за кожним;

- здійснити поділ 2/3 житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по 2/6 частині цього будинку із земельною ділянкою за кожним;

- здійснити поділ автомобіля Renault Logan, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по ? частині цього автомобіля за кожним;

- здійснити поділ грошових коштів, розміщених на банківських рахунках, відкритих під час шлюбу на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «ПУМБ», а також придбання ОСОБА_1 іноземної валюти на суму 5000,00 доларів США, здійснивши їх поділ між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рівними частинами.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2020 року у справі номер 219/6583/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя затверджено мирову угоду.

У зв`язку з тим, що на підставі Договору дарування 2/3 частки квартири від 13.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. (зареєстровано в реєстрі за №1012), ОСОБА_2 набула у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , інше майно, яке є предметом спору у цивільній справі № 219/6583/19, розподіляється між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:

- за ОСОБА_1 визнано право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

- за ОСОБА_1 визнано право особистої приватної власності на гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- за ОСОБА_1 визнано право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право спільної часткової власності в рівних частках по ? за кожним від 2/3 частин жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 1200,0 кв.м (кадастровий номер :00:002:0674), внаслідок чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набувають у власність по 1/3 частині за кожним від всього жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 1200,0 кв.м (кадастровий номер :00:002:0674).

2. ОСОБА_2 відмовилась від позовних вимог до ОСОБА_1 про поділ автомобіля Renault Logan, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

3. ОСОБА_2 відмовилась від позовних вимог до ОСОБА_1 про поділ грошових коштів (враховуючи відсотки за депозитами), розміщених на банківських рахунках, відкритих за час існування шлюбу на ім`я ОСОБА_1 , зокрема, у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Перший український міжнародний банк», а також придбаної ОСОБА_1 іноземної валюти на загальну суму 5000,00 доларів США.

4. ОСОБА_1 після реєстрації за собою права особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зобов`язано подарувати дану квартиру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

5. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після реєстрації за собою права спільної часткової власності по 1/3 частині за кожним від всього жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 1200,0 кв.м (кадастровий номер :00:002:0674) зобов`язано спільно продати належні їм частки даного будинку з надвірними будівлями та спорудами за узгодженою між собою ціну, а грошові кошти від цього продажу передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2020 року про затвердження мирової угоди та направити справу для продовження розгляду до Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Доводами апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції не враховано, що в квартирі АДРЕСА_5 проживає та зареєстрована малолітня онука позивача та відповідача ОСОБА_5 разом зі своїми батьками.

При розгляді справи сторонами не заявлялось клопотання про залучення у якості третьої особи законних представників ОСОБА_5 .

При затверджені мирової угоди суд фактично вийшов за межі заявлених сторонами позовних вимог, враховуючи те, що жодна сторона не зверталась до суду з вимогами про визнання права власності за позивачем майже на все спільне майно подружжя, зокрема, на нерухоме майно, при цьому відповідачка не встигла реалізувати своє право на подання відповідної заяви про збільшення позовних вимог в частині поділу грошових коштів.

Вважає, що фактично така мирова угода грубо порушила права відповідача щодо рівності часток подружжя у спільному майні подружжя, поставила відповідача у нерівне становище відповідно до становища позивача.

Судом не роз`яснено відповідачці положення ст. 364 ЦК України, ч. 1, 4 ст. 71 СК України, якою визначено, що при поділі спільного майна подружжя, інший з подружжя, якому присуджується нерухоме майно має право, зокрема, на компенсацію половини вартості такого майна.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити та скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гуревич М.Г. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнали, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення

суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що в червні 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна (а.с. 2-4, том 1).

В вересні 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_2 з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (а.с. 126-128, том 1).

01 грудня 2020 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяву про укладення між сторонами мирової угоди та мирову угоду по справі (а.с. 202, 203).

Затверджуючи мирову угоду, суд виходив з того, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Згідно з ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 5 ст. 207 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Згідно з частиною 3 ст. 207 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Апеляційним судом встановлено, що пунктом 4 укладеної сторонами мирової угоди зобов`язано ОСОБА_1 після реєстрації права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_5 подарувати її ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В цій квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_5 , цього факту не заперечують сторони.

Пунктом 5 укладеної сторонами мирової угоди зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після реєстрації права спільної часткової власності по 1/3 частині жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 1200,00 кв. метрів продати частки в будинку, гроші від продажу передати ОСОБА_3 .

Отже, апеляційний суд вважає, що затвердження мирової угоди впливатиме на права третіх осіб, зокрема, отримати гроші від продажу частин будинку та отримати в дар квартиру.

Крім того, затвердження мирової угоди впливатиме на права малолітньої онуки ОСОБА_5 , яка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_5 .

За таких обставин, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість цього рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають значення для справи, не перевірив чи не суперечить мирова угода вимогам закону та чи не порушують прав, свобод та інтересів сторін.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому її, відповідно до правил статті 379 ЦПК України, слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2020 року про затвердження мирової угоди скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-в пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 24 лютого 2021 року.

Суддя: