Справа № 266/6601/19
Провадження № 2/266/71/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участі секретаря Воропаєвої О.Є..,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк Шишелової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про визнання договорів доручення удаваними правочинами, визнання права власності, зняття арешту з автомобіля, треті особи Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, де просить суд визнати односторонні правочини, якими є довіреності, видані 28.05.2019 року ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 та 18.10.2019 р. ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 на право користування та розпорядження автомобілем Daewoo Lanos 2007 року випуску д/н НОМЕР_1 (далі автомобіль), удаваними правочинами, вчиненими з метою приховання іншого правочину купівлі-продажу вказаного автомобіля визнати за позивачем право власності на вказаний автомобіль, а також звільнити його з-під арешту.

В обґрунтування позову зазначив, що у літку 2019 року купив у ОСОБА_3 автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 за 45000 грн. Факт придбання автомобіля підтверджується письмовою розпискою та нотаріально посвідченою довіреністю на право розпоряджатись даним автомобілем. При здійсненні купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_3 діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 28.05.2019 р. відповідно до якої ОСОБА_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , яке видане Центром ДАІ 1404 від 18.03.2015 р. є власником вказаного автомобіля уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатись вказаним автомобілем. Довіреність дана строком на 5 років з правом передоручення. Але фактично ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 автомобіль за 50000 грн., що підтверджується розпискою. 15.10.2019 року позивач на спірному автомобілі знаходився біля відділення Приватбанку і до нього під`їхали двоє представників банку та перегородили виїзд, спустили колеса на автомобілі та повідомили, що даний автомобіль 15.10.2019 р. оголошено у розшук Приморським ВДВС м. Маріуполя з причини не сплати боргів кредитором ОСОБА_5 . Позивач пояснив, що він є власником автомобіля після чого було викликано поліцію. З питання зняття арешту та розшуку автомобіля він звернувся до виконавчої служби, але листом від 17.10.2019 р. йому було відмовлено. Також у позивача було вилучено технічний паспорт та сам автомобіль. Вважає, що сторонами виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу автомобіля і позивач набув права власності на автомобіль.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити, пояснили фактичні обставини, як вони викладені в позовній заяві, зазначивши, що за виданою відповідачем ОСОБА_3 довіреністю на право розпорядження позивач мав зняти його з обліку, переоформити на своє ім`я і поставити на облік, але не встиг цього зробити, бо автомобіль був арештований, як належний відповідачу ОСОБА_5 , на забезпечення виконання ним своїх боргових зобов`язань перед банком. Вважає, що він фактично уклав договір купівлі автомобіля оскільки виконав всі його істотні умови, передав грошові кошти ОСОБА_3 , а тому вважає, що саме йому належить спірний автомобіль ані відповідачу ОСОБА_5 , який також фактично продав автомобіль ОСОБА_3 . Тому саме його права як власника автомобіля порушені у зв`язку із чим він і звернувся до суду.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні 13.03.2020 р. вказав, що і раніше оформлював довіреність на вказаний автомобіль, а у травні 2019 р. до нього звернувся ОСОБА_3 та повідомив, що керує спірним автомобілем та прохав надати йому довіреність, що ним було зроблено. В подальшому повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву в якій позов визнав в повному обсязі (а.с. 85-86).

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні 24.07.2020 р. заперечували проти задоволення позову, вказуючи на те, що розписка на яку посилається позивач не підписувалась ОСОБА_3 , відзив на позовну заяву не подав. В подальшому від представника ОСОБА_4 надійшла заява про те, що вона відмовляється від представництва інтересів ОСОБА_3 та просила розглядати справу без її участі (а.с. 143). Відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справ в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник 3 особи АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позов не визнала, надавши заперечення проти позову, вказуючи на те, що доводи позивача щодо укладення договору продажу автомобіля не відповідає нормам чинного законодавства, а позивачем не вчинено жодної дії під час нібито придбання автомобіля щодо зняття його з обліку та реєстрації відповідно до чинного законодавства, а відтак позивачем не доведено, що у сторін не було наміру здійснити реалізацію майна. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник 3 особи Приморського ВДВС в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником автомобіля DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 (а.с. 13).

28.05.2019 року ОСОБА_5 надав нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_3 користуватись, розпоряджатись (продавати, міняти, здати в оренду, передати у заставу) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , виданого центром ДАІ 1404 18 березня 2015 року, легковим автомобілем марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований центром ДАІ 1404 18.03.2015 ( а.с.17).

18.10.2019 року ОСОБА_3 , діючи від імені ОСОБА_5 з правом передоручення, уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатись (продавати, міняти, здати в оренду, передати під заставу) належним ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , виданого центром ДАІ 1404 18 березня 2015 року, легковим автомобілем марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований центром ДАІ 1404 18.03.2015 (а.с. 14).

Відповідно до розписки без дати ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 50000 грн., за продаж належного йому автомобіля марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований центром ДАІ 1404 18.03.2015 ( а.с. 18).

Відповідно до розписки без дати ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 45000 грн., за продаж по довіреності від 28.05.2019 р. автомобіля марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований центром ДАІ 1404 18.03.2015 ( а.с. 15).

Постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області про розшук майна боржника ВП №60015620 від 15.10.2019 р. оголошено розшук майна боржника, а саме автомобіля марки DAEWOO номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 ( а.с.19).

Постановою про арешт майна боржника від 26.06.2020 ВП 62431865 накладено арешт на майно, що належить боржникові ОСОБА_5 все рухоме та нерухоме майно ( а.с.103).

Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогамист.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Із змісту ст.59 «Про виконавче провадження» вбачається, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що право власності на автомобіль перейшло до нього оскільки фактично між ним та ОСОБА_3 відбувся оплатний правочин, а саме купівля-продаж автомобіля. Крім того ОСОБА_3 при продажу автомобіля на його думку був власником автомобіля, оскільки фактично уклав довіреність з ОСОБА_5 з метою приховання договору купівлі продажу автомобіля.

Проте, такі доводи позивача суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст.ст.238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно довіреності від 18.10.2019 року до позивача не перейшло право власності на автомобіль, оскільки, видачу довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль.

Вказуючи на ту обставину, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а в подальшому між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як сторонами правочину, фактично укладено договори купівлі-продажу, позивач із посиланням на вимоги ст.235 ЦК України зазначав, що в даному випадку існують усі необхідні умови для визнання договору доручення удаваним правочином, що приховує договір купівлі-продажу автомобіля.

Відповідно до ч.1ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно із ч.2 цієї ж статті, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно із ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Підстави набуття права власності на транспортні засоби чітко визначені цивільним законодавством.

Відповідно до п.п.2,7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388(далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів…..) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу в уповноважених органах МВС, на підставі документів, що підтверджують право власності.

Відповідно до п.7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів….. до документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів в тому числі відносяться договори купівлі-продажу транспортних засобів, що засвідчені в установленому порядку, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Факт придбання автомобіля на підставі зазначеного правочину повинен бути належним чином зареєстрований в уповноважених органах МВС з обов`язковим пред`явленням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в уповноважених органах МВС.

Отже, в даному випадку письмовий договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов`язковій державній реєстрації в уповноважених органах МВС.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.25 своєї постанови від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

На думку суду, між сторонами фактично не було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки, не була проведена державна реєстрація правочину в уповноважених органах МВС.

Крім того позивач просить визнати односторонній правочин довіреність, вчинений іншою особою відповідачем ОСОБА_5 удаваним, який ним самим не оспорюється, його наміри на представництво його інтересів ОСОБА_3 на вчинення продажу його автомобілю, викладені в письмовому правочині довіреності є дійсними і не спростовані позивачем.

Таким чином, суд не приймає визнання відповідачем ОСОБА_5 позову за відсутності для того законних підстав.

Отже, судом встановлено відсутність правових підстав для визнання довіреності удаваним правочином, вчиненим з метою приховати інший правочин купівлю-продаж автомобіля, а, відтак, і для застосування його правових наслідків удаваного правочину, про які просить позивач визнання укладеним договору купівлі продажу автомобіля.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на представництво інтересів при укладанні правочину не є самим правочином, на укладання якого особа уповноважує свого представника, не вважається укладеним відповідно до закону договором купівлі продажу та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності.

Позовні вимоги про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності, що є похідним від вимог, що їм передують визнання довіреності удаваним правочином, договору купівлі продажу укладеним, і оскільки відсутні підстави для їх задоволення, відсутні і підстави для виникнення права власності на автомобіль у позивача.

По справі встановлено, що договір купівлі-продажу автомобіля з врахуванням спеціальних правил сторонами не укладався, спірний автомобіль з обліку знятий не був та залишається зареєстрованим за ОСОБА_5 , а за вказаних обставин правових підстав для задоволення вимог про визнання за ним права власності на автомобіль на підставі ст. 392 ЦК України немає.

За таких обставин, до позивача не перейшло право власності на спірний автомобіль, а тому він у відповідності до вимог ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» не має права вимагати визнання права власності на цей автомобіль та звільнення його з-під арешту.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 59-61, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 17, 237, 244, 328, 655 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про визнання договорів доручення удаваними правочинами, визнання права власності, зняття арешту з автомобіля, треті особи Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.11.2019р. шляхом зупинення примусового виконання стягнення заборгованості в виконавчому проваджені №60015620 Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області за рахунок майна боржника автомобіля марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 та Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.07.2020р. шляхом зупинення примусового виконання стягнення заборгованості в виконавчому проваджені №62431865 Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за рахунок майна боржника автомобіля марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1495, номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі, через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

повний текст рішення виготовлено 23.02.2021 р.

Суддя: Шишилін О. Г.