ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4047/20 Номер провадження 22-ц/814/547/21Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого судді Абрамова П.С., суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І., розглянувши в письмовому порядку апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2020 року.

у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулися з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У своєму позові прохали стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.10.2012 року у розмірі 104523,89 грн. станом на 05.08.2020 року , яка складається з наступного:

42000,69 грн.- заборгованість за тілом кредиту;

В т.ч.: 0,00- заборгованість за поточним тілом кредиту;

42000,69 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;

0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками;

14676,72 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

47846,48 грн. нарахована пеня;

0,00 грн.- нараховано комісії.

Стягнути витрати у розмірі 2102,00 грн. судового збору.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

З даним рішенням не погодилися АТ КБ «ПриватБанк» та оскаржили його в апеляційному порядку.

У своїй скарзі прохають, скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В скарзі зазначають, що рішення суду першої інстанції вважають, незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказують, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15.10.2012 року. Кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку.

Зазначає, що ними надані належні та допустимі докази по справі. Також наданий розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті .

Так, в підтвердження свої позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду копія анкети-заяви з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» в якому прохає, апеляційну скаргу подану на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16.12.2020 року залишити без задоволення.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Судом встановлено, що 15 жовтня 2012 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

У анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 15 жовтня 2012 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

/а.с.16/.

Також судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 року у справі №552/3228/19, яке набрало законної сили 30.08.2019 року, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено. У поданій позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 20.05.2019 року у розмірі 70348,82 грн., з яких: 26121,74 грн. тіло кредиту; 15878,95 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 23922 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 600 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф(фіксована частина), 3326,13 грн. штраф. ( процентна складова).

Судом було встановлено , що що ОСОБА_1 було отримано кредитних коштів в розмірі 47 398,71 грн. Протягом терміну дії вказаного вище кредитного договору відповідачем сплачено банку коштів за кредитним договором в загальній сумі 82702,34 грн. Умовами кредитного договору не було визначено розмір відсоткової ставки та штрафних санкцій. АТ КБ « Приватбанк» безпідставно нараховано платежі за користування кредитними коштами в розмірі 30152 грн.

Тому на час розгляду справи заборгованість за кредитом у нього відсутня.

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 377 ЦПК України Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав , або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

Як зазначено вище рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 року у справі №552/3228/19, яке набрало законної сили 30.08.2019 року, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Предметом розгляду справи був той самий кредитний договір від 15.10.2012 року, правові підстави позову є аналогічні - неналежне виконання зобов`язання.

З розрахунку банку вбачається, що в обох позовах банк прохав стягнути одну і туж саму тіла кредиту 42000, 69 грн. та нараховану пеню в попередній справі 23 922 грн. (в цій справі 47 846 грн. 48 коп.)

Таким чином , враховуючи наявність рішення Київського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 року у справі №552/3228/19 наявні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення тіла кредиту в розмірі 420069 грн. та нарахованої пені станом на 20.05.2019 року в розмірі 23 922 грн.

В зазначеній частині рішення Київського районного суд м. Полтави від 16 грудня 2020 року підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 16.12.2020 року відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

У відповідності з вимогами ч.4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 року у справі №552/3228/19, яке набрало законної сили 30.08.2019 року було встановлено факт, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору у формі заяви анкети не було визначено та погоджено умови щодо нарахування штрафних санкцій( пені).

Зазначена обстави на повторному доведенню не підлягає.

Таким чином вимоги позивача про стягнення пені є безпідставною.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З позовної заяви позивача вбачається, що він прохав стягнути на користь банку - 14676 грн, 48 коп. заборгованості за відсотками нарахованими згідно вимог ст. 625 ЦК України.

Разом з тим позивачем у справі не надано належного розрахунку нарахованих відсотків у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України.

Зокрема наданий банком розрахунок заборгованості за ст. 625 ЦК України , за період з 01.10.2019 року по 30.06.2020 року ( а. с. 13) базується на тому факті, що у відповідача наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 42009 грн. 62 коп.

Однак . як зазначено вище вказана заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня.

Таким чином вимоги позивача про стягнення відсотків у розмірі 14676 грн. 72 коп. обрахованими згідно вимог ст. 625 ЦК України також є безпідставними.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2020 року про відмову в задоволенні цих вимог є вірними.

мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що підписавши заяву анкету відповідач приєднався, до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку» висновків місцевого суду не спростовують.

Місцевий суд вірно послався на преюдиційність фактів встановлених рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 року де було встановлено факт відсутності між сторонами належних домовленостей щодо розміру як відсоткової ставки так і штрафних санкцій.

Заява анкета підписана відповідачем у справі не містить умов щодо розміру відсотків та штрафних санкцій

Додані до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua/, не підписані відповідачем.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача Умов та правил надання банківських послуг, як і Витяг з тарифів банку, не можуть бути належними доказами, оскільки ці докази повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни до умов та правил споживчого кредитування.

Зазначені висновки відповідають правовим позиціям висловленим в постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 по справі № 6-16цс15 і Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Є безпідставним посилання АТ КБ « Приватбанк» на постанови Верховного Суду у справах № 441/569/17, № 755/18246/15, № 755/2720/16.

Як зазначено вище на відміну від тих справ , в нашій справі наявне преюдиційне судове рішення, де було встановлено факт відсутності домовленості між сторонами щодо розміру % та штрафних санкцій.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги і в частині , що місцевим судом не надано належну оцінку доказам щодо наявності заборгованості.

Апеляційним судом вище було проаналізовано кожну позовну вимогу відповідача як щодо тіла кредиту, розміру пені та відсоткової ставки обрахованої згідно з вимогами ст. 625 ЦК України.

Доводи АТ КБ « Приватбанк» висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення місцевого суду в частині стягнення стягнення тіла кредиту в розмірі 420069 грн. та нарахованої пені станом на 20.05.2019 року в розмірі 23 922 грн. та провадження у справі в зазначеній частині позовних вимог закрити.

В іншій частині рішення місцевого суду необхідно залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації не підлягають.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 374 , ч.1 ст. 377 ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту в розмірі 4200,69 грн. та нарахованої пені станом на 20.05.2019 року в розмірі 23 922 грн. скасувати та провадження у справі в зазначеній частині позовних вимог закрити.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук