КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1112/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.,

за участю секретаря Ратовської А.С.,

за участю сторін:

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Данилюк А.Б., діючий на підставі ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :39:006:0091, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/3 (одну третю) частку.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданому Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 22 листопада 2013 року, індексний номер свідоцтва 13247479, їй - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та її батькові - ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності земельна ділянка - кадастровий номер :39:006:0091, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, частки кожного із зазначених осіб у даних земельних ділянках не визначені.

Позивач зазначає, що з метою оформлення спадкових прав після смерті батька, вона, як спадкоємець першої черги, звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гончарової С.Ю. з відповідною заявою, на підставі якої було відкрито спадкову справу за №9/2018 від 14 грудня 2018 року.

Однак, як стверджує позивач, у зв`язку із невизначеністю частки померлого у спільній сумісній власності, їй було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 27.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_2 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., та надати докази такої сплати. Роз`яснено ОСОБА_2 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 05.11.2020року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання.

05.02.2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колеснікова Івана Леонтійовича до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що дійсно позивачу, відповідачу та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка, кадастровий номер :39:006:0091, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, відповідач вважає, що кожен із співвласників володіє 1/3 частиною.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Крім того, у наданому відзиві представник відповідача вказував на те, що відповідач не порушувала будь-яких майнових чи немайнових прав позивача, а позивач звернулася до суду виключно з метою оформлення своїх спадкових прав, а тому на відповідача не покладається тягар відшкодування судового збору.

Позивач - ОСОБА_2 про час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, у підготовче засідання 15.02.2021 року не з`явилась, однак 14.12.2020 року надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

У підготовчому засіданні 15.02.2021 року відповідач - ОСОБА_1 та її представник позов визнали в повному обсязі, не заперечували проти його задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та її представника, з урахуванням того, що відповідач позов визнав, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,01 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :39:006:0091, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів.

Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 22.11.2013 року індексний номер: 13247479 (а.с. 7-8).

Право спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,01 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :39:006:0091, також було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 3495236, 3495166 та 3495198 (а.с. 9-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті ОСОБА_2 звернулася до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гончарової Світлани Юріївни з заявою про прийняття спадщини за законом.

Однак, листом про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.03.2019 року вих. №35/02-14 Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гончарова Світлана Юріївна повідомила про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати право власності на спадкове майно, оскільки не визначені частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :39:006:0091.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановлено ст. 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до вимог ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що земельна ділянку, площею 0,01 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :39:006:0091, належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22.11.2013 року, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 22.11.2013 року індексний номер: 13247479, суд зазначає, що розмір часток співвласників у спільній сумісній власності на час смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,01 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :39:006:0091, є рівними, тобто належало по 1/3 частки кожному.

Згідно вимог ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Таким чином, судом встановлено, що розмір часток ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,01 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :39:006:0091, є рівними, тобто вказаним особам належало по 1/3 частки земельної ділянки, а тому, з урахуванням визнання позову відповідачем, позовні вимоги про визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :39:006:0091, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площа 0,01 га, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, за його життя становила 1/3 (одну третю) частку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.02.2021 року.

Суддя Петренко В. С.