Справа № 159/3148/21
Провадження № 2/159/868/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 грудня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Поворської сільської ради, про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку місця проживання за фактичним місцем проживання малолітньої дитини без письмової згоди матері, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

01 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить надати їй дозвіл на зняття малолітньої внучки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та на реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без письмової згоди матері ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на те, що 15 липня 2017 року її син ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5 . В шлюбі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, спільне життя не склалося і 01 липня 2020 року шлюб між ними було розірвано. Невістка ОСОБА_2 разом з донькою поїхали жити до своїх батьків в с.Поворськ. Дитина зареєстрована в будинку, належному позивачці на праві власності, хоча фактично там не проживає. Колишня дружина сина не дозволяє їй та синові бачитися з онукою. На її неодноразові звернення до відповідачки про надання дозволу на зняття з реєстрації ОСОБА_3 та реєстрації її за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_3 , вона не реагує та уникає спілкування, аргументує тим, що не хоче з ними бачитися.

Її син, як один із законних представників дитини, надає дозвіл на зняття дитини з реєстрації за місцем проживання батька і реєстрації за місцем фактичного проживання разом з матір`ю, а відповідач такого дозволу не надає, а відтак вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 01 червня 2021 року.

04 червня 2021 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача.

16.07.2021 отримано повідомлення про місце реєстрацію відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою судді від 16 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін і призначено підготовче судове засідання на 12 серпня 2021 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

12.08.2021 підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та призначено на 06.10.2021.

06.10.2021 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2021.

11.11.2021 судове засідання було відкладено у зв`язку з перебування головуючого судді на лікарняному.

Позиція учасників судового розгляду.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час, місце та дату розгляду справи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про уточнення позовних вимог у якій зазначила, що просить суд ухвалити рішення яким визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житлом у АДРЕСА_1 . Судові витрати залишити за нею. Проти заочного рішення не заперечує і прохає справу слухати у її відсутності.

Відповідач в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин.

Третя особа представник Служби в справах дітей виконавчого комітету Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи.

Свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна від 04 серпня 2004 року виданого на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради від 22.07.2004 №285 доводиться та обставина, що позивачці ОСОБА_1 на підставі приватної власності належить будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно Довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) виданої РЖКП №1, позивачу ОСОБА_1 належить будинок на прав приватної власності по АДРЕСА_1 , в цьму будинку зареєстровані вона та ОСОБА_6 чоловік, ОСОБА_4 син, ОСОБА_7 син та ОСОБА_3 , 2017 р.н. онука.

Відповідно до копії Будинкової книги по АДРЕСА_1 зареєстровано позивачку ОСОБА_1 , її двох сині, чоловіка та онуку ОСОБА_3 , 2017 р.н.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01.07.2020, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розірвано.

Згідно рішення виконавчого комітету Поворської сільської ради від 19.11.2019 №14/1, визначено спосіб батька ОСОБА_4 у вихаванні малолітної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України.

Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

В даному випадку, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Відповідачем не доведено, що між сторонами існує конфліктна ситуація з приводу користування спірним житлом, відповідач з заявами про усунення перешкод в користування будинком не зверталась, а добровільно вибула на інше постійне місце проживання.

При цьому, суд виходить з того, що відповідач та її малолітня донька житлом забезпечені.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім`ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами ст.ст.402, 406 ЦК України.

Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові від 13 жовтня 2020 року у справі №14-64цс20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що при розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 проживала разом з донькою ОСОБА_3 , яка була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , зі згоди власника, як член її сім`ї, а тому вона у встановленому законом порядку набула права користування цим житлом.

Також встановлено, що відповідач разом з малолітньою донькою, добровільно, з власної волі, вибула з будинку, має інше житло для проживання, яке можна вважати її постійним місцем проживання. Крім того, будь яких перешкод відповідачу у користуванні вказаним житлом позивач не чинила. Відповідач на час звернення позивача з даним позовом в спірному будинку не проживала з власної волі та жодним чинимо не довела, що їй якимось чином позивач чинить перешкоди в користуванні будинком. Також, відповідач не подала жодних доказів чи пояснень причин об`єктивного і непереборного характеру, що мали б бути враховані як поважні причини відсутності в даному будинку.

З огляду на вище викладене, факт не проживання відповідача разом з дитиною у спірному будинку є підставою для позбавлення малолітньої ОСОБА_3 права користування цим житлом, а тому вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання доньки відповідача в будинку позивача перешкоджає їй вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом.

Відтак, суд прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача та її доньки понад встановлені строки повністю доведений, а тому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визнати такою, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 280-282 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 391, 402,405, 406 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою законних представників малолітньої ОСОБА_3 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повторного тесту рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_2 виданий органом 0717, адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Служба в справах дітей виконавчого комітету Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області, адреса: 45005, с.Поворськ, Ковельського району, Волинської області, вул.Київська, 39.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 17 грудня 2021 року.

Головуючий: В.О.Лесик