Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1249/21

08 грудня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретарів - Нагорняк Г.М., Кушнірчук М.Д.,

з участю представника позивача, адвоката - Капака В.М.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В даному будинку окрім нього, як власника, зареєстровані також його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4, онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5, правнучка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Незважаючи на юридичний факт реєстрації місця проживання у вказаному житлі, останній за вказаною адресою з 2011 року не проживає, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 проживає в будинку своїх батьків, який знаходиться в АДРЕСА_2 . На його неодноразові прохання знятися з реєстрації він не реагує. Останній не проживає в його будинку більше 10 років, в будинку відсутні його особисті речі та засоби першої необхідності. Відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню та не приймає участі у спільному побуті. Він, як власник будинку, не може в повній мірі здійснювати своє право власності, а саме користуватися та розпоряджатися належним йому майном, оскільки відповідач зареєстрований в даному житловому будинку. Таким чином вважає, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому він змушений звернутися із вказаним позовом про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання відповідача ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житлом та в подальшому зняття його з реєстрації.

Просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування даним житловим будинком, а також стягнути в його користь судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 04.11.2021 року позов визнав частково. Суду пояснив, що позивач по справі - тесть ОСОБА_2 , зареєстрував його в своєму житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав зі своєю сім`єю. Раніше між ним та позивачем до 2018 року були нормальні відносини, однак на даний час - неприязні. В 2018 року він захворів, після чого перейшов проживати в будинок своїх батьків, що знаходиться в АДРЕСА_2 . У зв`язку з хворобою він являється інвалідом 2 групу. Зазначив, що в будинку позивача не проживає, оскільки між ним та сім`єю ОСОБА_2 склалися неприязні відносини. Щодо стягнення в користь позивача судових витрат по даній справі то в цій частині позовні вимоги не визнає і просить в їх задоволенні відмовити.

В подальшому в судове засідання призначене на 08.12.2021 року відповідач ОСОБА_1 не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи.

У зв`язку з чим суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 09.06.2021 року. Таким чином, справа перебуває на розгляді 6 місяців.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Підсумовуючи наведене та керуючись строками розгляду справи у суді, суд прийшов до висновку про можливе завершення розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 , оскільки останній був належним чином повідомлений про судове засідання, однак до суду не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступило, при цьому підстави для постановлення заочного рішення відсутні.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_3 . Вказаний факт стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 255658184 від 07.05.2021 року (а.с. 7).

На даний час в належному позивачу житловому будинку, зареєстровані: позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять - відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та правнука - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується довідкою про зареєстрованих осіб №334 від 07.06.2021 року, виданою Ланчинською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області. (а.с.8).

Доведено в судовому засіданні і ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає з 2011 року за адресою: АДРЕСА_2 . Дані обставини підтверджуються актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеними депутатами Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.9).

В судовому засіданні перевірено, що реєстрація відповідача у належному позивачу домоволодінні створює перешкоди ОСОБА_2 щодо розпорядження вказаним майном.

Крім того, відповідач не оплачує комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті, що порушує права позивача як власника житлового будинку.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у спірному житловому приміщенні, тобто набув право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач ОСОБА_1 спільним побутом із позивачем не пов`язаний, не надав суду доказів того, що він здійснює користування та утримання житла, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Приходячи до такого висновку, суд враховує аналогічну правову позицію, яка викладена у Постановах Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі №709 цс 6 та від 15.05.2017 року у справі №6-2931 цс 16.

З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обгрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

В зв`язку з тим, що позивач відмовився від стягнення судових витрат з відповідача, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закрипленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 386,391,406 ЦК України, керуючисьст.ст. 141, ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 - задоволити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком, щорозташований за адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решта вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 17.12.2021 року.