Провадження № 2/522/3239/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права на спадкування. У своїй позовній заяві позивач просить визнати факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з березня 2013 року по час смерті ОСОБА_2 та визнати право на спадкування ОСОБА_1 на всю спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. Позивач посилається на те, що вона тривалий час проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина без шлюбу, вели спільне господарство, фінансові відносини, разом відпочивали виходячи з чого позивач має право на спадщину за законом. У зв`язку з чим звернулась до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року позов залишено без руху.

21 січня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 17 грудня 2020 року.

22 січня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі.

09 березня 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, просить суд відмовити у задоволені позовної заяви, оскільки є неналежним відповідачем у даній справі, так як ПРА ОМР є уповноваженим органом з управління неприватизованим житлом. Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 є приватизованою з 01.11.2005 року, то відповідач немає жодного відношення до даної квартири, а тому належним відповідачем у даній справі є ОМР. Окрім того, вважає за необхідне залучити до участі у справі ОСОБА_3 , яка є співвласником зазначеної вище квартири. Разом з цим, представник відповідача звертає увагу суду також на те, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю з померлим з ОСОБА_2 та вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на пред`явлення позовної заяви.

10.03.2021 року до суду від позивача надійшла заява у якій просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності та проти заочного рішення не заперечує.

01.04.2021 року від представника позивача адвоката Деменчук Д.А. до суду надійшло клопотання про приєднання оригіналів доказів до матеріалів справи.

03 червня 2021 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

06.12.2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання у якому просить суд розглянути справу за відсутності позивача та його представника, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року внесені виправлення в ухвалу суду від 22 січня 2021 року.

В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.12.2017 Серія НОМЕР_1 , видане Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1697. На час смерті останній був зареєстрований та прожив за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 07.07.1995 року.

Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 звернулась до шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 . Однак, свідоцтво про право на спадщину позивачу нотаріусом не видавалось, ув`язку з чим остання звернулась до суду із позовом про встановлення факту сумісного проживання та визнання права на спадкування.

На підтвердження сумісного проживання із померлим позивач надав до суду копію договору - замовлення на організацію та проведення поховання від 23.12.2017 року; акт від 29.05.2018 року в якому зазначено, що ОСОБА_1 з 03 2013 року постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 ; фотокартки; копію та оригінали заяви-пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення юридичних фактів, у тому числі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, мають розглядатися у порядку окремого провадження.

Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідачами у випадку розгляду справи в позовному провадженні є інші спадкоємці померлого, оскільки саме на їх спадкові права буде мати вплив подальше вирішення справи. У випадку відсутності інших спадкоємців, відповідачем у справі є орган місцевого самоврядування, оскільки територіальна громада відповідно до ст. 1277 ЦК України є правонаступником відумерлого майна яке розташоване на її території.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, залучена позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на викладене, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради є неналежним відповідачем у даній справі, адже не є органом місцевого самоврядування.

Окрім того, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Оцінюючи надані докази на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд дійшов до висновку про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 81, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права на спадкування відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 13 грудня 2021 року.

Суддя Чернявська Л.М.