Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/14975/20

Провадження номер: 22-ц/813/10329/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Янковської Ю.Л.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач - Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Донцова Д.Ю. о 16 годині 56 хвилині 01 липня 2021 року, повний текст рішення складений 09 липня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» Киричка Олексія Григоровича №37 від 07 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади юриста Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді юриста Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; 3) стягнути з Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі - 53 144,00 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з 06.02.2008 р. позивач працював на посаді юриста Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів». Робоче місце позивача знаходиться у службовому приміщенні Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» за адресою - АДРЕСА_1 . Після запровадження в Україні карантину 17.03.2020 року між позивачем та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» було укладено додаткову угоду до трудового договору від 06.02.2008 р., за умовами якої сторони домовились, що до закінчення карантину позивач виконує роботу за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні. З 17.03.2020 року позивач почав виконувати службові обов`язки за місцем проживання.

29.08.2020 року позивач отримав рекомендованого листа з наказом директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №37 від 07.08.2020 року про звільнення позивача з посади юриста на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули.

Позивач вважає, що у зазначеному наказі міститься інформація, яка не відповідає дійсності. Дійсно він не знаходився на робочому місці у зв`язку зі зміною умов праці на підставі додаткової угоди від 17.03.2020 року. Вважає, що незнаходження його на робочому місці не може розцінюватись як прогул (Т. 1, а. с. 1 - 3).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» не скористалось правом надання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву не надійшов.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 01 липня 2021 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» Киричка Олексія Григоровича №37 від 07 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади юриста Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді юриста Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів».

Стягнуто з Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі - 53 144,00 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Стягнуто з Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на користь держави судовий збір у сумі - 2 213,04 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач був відсутній на робочому місці з 28.07.2020 року по 31.07.2020 року, а також з 03.08.2020 року по 07.08.2020 року. Натомість, відповідно до положень додаткової угоди до безстрокового трудового договору від 17.03.2020 року сторони домовились, що до закінчення карантину позивач виконує роботу за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні. Зазначена угода скасована сторонами не була, відповідачем не доведено факту не укладення такої угоди із позивачем.

Позивач був незаконно звільнений 07 серпня 2020 року, тому підлягає виплаті працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі - 53 144,00 грн. (182,00 грн. х 292 дні - з 07 серпня 2020 року і по день постановлення рішення суду 26 травня 2021 р.) з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті (Т. 1, а. с. 185 - 189).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Самодурова Наталія Валеріївна, діюча від імені Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», в апеляційній скарзі просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) суд першої інстанції не врахував обставини, які унеможливлюють існування додаткової угоди від 17.03.2020 року до безстрокового трудового договору від 06.02.2008 року; 2) зміст додаткової угоди не дає змоги встановити спосіб та строки її практичної реалізації; 3) додаткова угода не містить посилань на нормативно-правий акт КМ України, яким запроваджено карантин; 4) суд першої інстанції невірно застосував положення ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України (Т. 1, а. с. 207 - 213).

2.6 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 вказує на те, що: 1) накази про надання позивачу відпусток не спростовують факту укладання додаткової угоди; 2) позивач не оспорює рішення про звільнення через неотримання письмового пояснення з приводу вчинення дисциплінарного порушення, а оспорює у зв`язку з відсутністю підстав для такого звільнення; 3) ОСОБА_2 не мав повноважень директора, у зв`язку з чим не мав права підписувати оскаржуваний наказ (Т. 1, а. с. 234 - 235).

2.7 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

У додаткових поясненнях адвокат Самодурова Наталія Валеріївна, діюча від імені Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», вказує на те, що положення законодавства у сфері адвокатської діяльності свідчать про неможливість поновлення ОСОБА_1 на посаді юриста ГО «ВМСОТРЛ» (Т. 2, а. с. 2 - 4).

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року (Т. 1, а. с. 227).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.09.2021 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року (Т. 1, а. с. 228).

20.09.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 1, а. с. 234).

09.12.2021 року від адвоката Самодурової Н. В., діючої від імені Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» надійшли додаткові пояснення (Т. 2, а. с. 2 - 4).

У судовому засіданні адвокат Лисенко Т.С., діюча від імені Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

06.02.2008 року між позивачем та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» було укладено безстрокову трудову угоду.

17.03.2020 року між позивачем та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» було укладено додаткову угоду до трудового договору від 06.02.2008 р., відповідно до якої сторони домовились, що до закінчення карантину позивач виконує роботу за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні.

Наказом директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №34-вк від 28.07.2020 року відмінено для всіх працівників Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» роботу на умові віддаленого режиму. Зазначено, що про вказаний наказ ОСОБА_1 сповіщено по телефону 28.07.2020 року ОСОБА_3 ..

Доповідною запискою від 28.07.2020 року директор Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» повідомив раду Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», що 28.07.2020 року було призначено засідання ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», на якому присутність юриста ОСОБА_1 була обов`язковою. Однак, він був відсутній на зазначеному засіданні. Доручено членам ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 отримати від ОСОБА_1 пояснення щодо відсутності на роботі протягом робочого дня.

Відповідно до акту №37 від 03.08.2020 року, складеного ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 03.08.2020 року юрист ОСОБА_1 в черговий раз після неодноразового звернення засобами телефонного зв`язку відмовився давати пояснення про відсутність на робочому місці з 28 липня 2020 року по 31 липня 2020 року.

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» за липень 2020 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 28 липня 2020 року по 31 липня 2020 року.

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» за серпень 2020 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 03 серпня 2020 року по 07 серпня 2020 року.

Актами від 28.07.2020 року, 29.07.2020 року, 30.07.2020 року, 31.07.2020 року, складеними ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановлено відсутність на роботі протягом робочого дня без попередження про відсутність і без поважних причин з 09:00 до 18:00 ОСОБА_1 відповідно 28.07.2020 року, 29.07.2020 року, 30.07.2020 року, 31.07.2020 року.

Наказом директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №37 від 07.08.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади юриста за прогул без поважних причин згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків пронаявність підстав для задоволення позовних вимог.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2008 року між позивачем та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» було укладено безстрокову трудову угоду.

Внесення змін і доповнень до трудового договору, що укладено у письмовій формі, здійснюється шляхом підписання додаткових угод.

Угода про внесення змін до трудового договору укладається між роботодавцем та працівником для зміни або видалення деяких пунктів із тексту трудового договору та/або включення нових пунктів. Зміни в текст трудового договору можуть бути внесені в будь-який момент впродовж всього строку дії трудового договору за умови наявності спільної згоди сторін.

Ця угода не є самостійним документом, а є невід`ємною частиною попередньо укладеного трудового договору. Угода підписується особисто працівником та роботодавцем у двох екземплярах, та набуває юридичної сили від дати її підписання. Зміни, що викладені у тексті додаткової угоди, починають діяти за вибором сторін або з дати набрання чинності самої додаткової угоди або з будь-якої іншої дати.

Тобто, сторонам трудових відносин при укладенні трудового договору не заборонено вносити додаткові зміни та доповнення, які не суперечать законодавству про працю.

17.03.2020 року між позивачем та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» було укладено додаткову угоду до трудового договору від 06.02.2008 р., відповідно до якої сторони домовились, що до закінчення карантину позивач виконує роботу за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо скасування вищевказаної додаткової угоди.

Статтею 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41).

Згідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення: догана, звільнення.

Як передбачено ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але непізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці; дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як передбачено ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінченні строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу, у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Наказом директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №34-вк від 28.07.2020 року відмінено для всіх працівників Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» роботу на умові віддаленого режиму. Зазначено, що ОСОБА_1 сповіщено по телефону 28.07.2020 року ОСОБА_3 ..

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що дія вказаного наказу не розповсюджується на ОСОБА_1 , оскільки умови виконання роботи (виконання роботи за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні) були передбачені додатковою угодою від 17.03.2020 року до безстрокового трудового договору та продовжують діяти на час розгляду справи.

Внесення змін до трудового договору здійснюється на підставах норм трудового законодавства.

Доводи апелянта, що зміст додаткової угоди не дає змоги встановити спосіб та строки її практичної реалізації та те, що додаткова угода не містить посилань на нормативно-правий акт КМ України, яким запроваджено карантин, колегія суддів відхиляє, оскільки правомірність та правильність складання додаткової угоди не є предметом спору по даній справі.

Також варто зауважити, що судом першої інстанції було досліджено оригінал додаткової угоди від 17 березня 2020 року та від відповідача у справі не надходило жодних клопотань/заяв щодо недійсності вказаної угоди.

Суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що позовні вимоги стосовно визнання незаконним та скасування наказу про звільнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки звільнення позивача відбулось незаконно, в порушення досягнутих сторонами трудового договору домовленостей.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції не врахував обставини, що унеможливлює існування додаткової угоди від 17.03.2020 року до безстрокового трудового договору від 06.02.2008 року, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до 74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Колегія суддів звертає увагу, що запровадження карантину не визначено законодавством як підставу для перенесення щорічної відпустки. В той же час, чинне законодавство не забороняє надання працівнику щорічної відпустки за угодою сторін під час карантину на весь час або частково. Тому, накази про надання відпусток ОСОБА_1 у період з 23 березня 2020 року по 15 квітня 2020 року та у період з 16 квітня 2020 року по 01 травня 2020 року не спростовують факту укладення додаткової угоди.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова