Справа № 559/1649/21
Провадження № 2/559/910/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 111 022 грн., 99 364,69 грн. пені, 16 698, 73 грн. інфляційних збитків та 8 187,83 грн. три відсотки річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 липня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за умови якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 129 150 грн., еквівалент по курсу 25,83 грн. становить 5 000 доларів США. Договір позики укладений письмово, передачу грошових коштів підтверджено розпискою у присутності двох свідків. За умовами договору повернення грошових коштів мало здійснюватися рівними частинами щомісячно, але не пізніше ніж 31 січня 2019 року. Станом на 14.07.2021 повернуто грошових коштів в розмірі 1 000 доларів США, при цьому 4 000 доларів США не повернуто. На неодноразові звернення позивача до відповідача кошти на поверталися. Укладаючи договір позики 31.07.2017 відповідач своїм підписом погодився на умови, викладені в договорі та взяв на себе зобов`язання виконувати договір, в тому числі повернути у строк до 31.01.2019 суму позики, сплатити штрафні санкції, в разі прострочення виконання. Враховуючи наведене просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 111 022 грн., 99 364,69 грн. пені, 16 698, 73 грн. інфляційних збитків та 8 187,83 грн. три відсотки річних та судовий збір.

Ухвалою суду від 22 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву з уточненими позовними вимогами, згідно якої просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 180 000 грн. та повернути надмірно сплачений судовий збір. Просить розгляд справи провести без його участі.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, згідно поданої заяви уточнені позовні вимоги, щодо стягнення з нього 180 000 грн. визнає, просить стягнути з нього 50 % судових витрат та провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, враховуючи подану заяву відповідачем про визнаня позову, вбачає підстави для розгляду справи по суті на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі129 150 грн., що становить 5 000 доларів США, підтверджено їх підписами (а.с. 6).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Враховуючи вищенаведене, визнання уточненого позову відповідачем, суд вбачає підстави для задоволення уточнених позовних вимог та стягнення з відповідача 180 000 грн.

Щодо вирішення долі судових витрат, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. А тому, враховуючи, що позовні вимоги зменшилися з 235273,25 грн до 180000 грн, наявна підстава для повернення позивачу надміру сплаченого судового збору у розмірі 552,73 грн.

Щодо стягнення з відповідача судового збору суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

А відтак, з огляду на визнання уточненого позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору та стягнення з відповідача на користь позивача іншої частини сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, суд,

вирішив:

уточнений позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 180 000 (стовісімдесят тисяч) гривень.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету надміру сплачений судовий збор у розмірі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 73 копійки, сплачений згідно квитанції 0.0..1 від 12.07.2021 АТ КБ "ПриватБанк" відділення Полтавське № 26.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету 50% сплаченого судового збіру у розмірі 900 (дев`ятсот) гривень, сплачений згідно квитанції 0.0..1 від 12.07.2021 АТ КБ "ПриватБанк" відділення Полтавське № 26.

Виконання рішення у частині повернення судового збору з Державного бюджету доручити управлінню Державної казначейської служби України у Дубенському районі Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в сумі 900 (дев`ятсот) гривень судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 07.09.2021.

Суддя М.В. Панчук