Дата документу 13.09.2021 Справа № 937/7934/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 937/7934/19Головуючий у 1-й інстанції Купавська Н.М.
Пр. № 22-ц/807/1650/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» (надалі ПрАТ «Мелітопольгаз») до ОСОБА_1 про стягнення необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ПрАТ «Мелітопольгаз» звернулося до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-3), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 59001,85 грн., а також судовий збір 1921,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 21.03.2019 між відповідачем та газопостачальним/газорозподільним підприємством було укладено договір шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) та заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: АДРЕСА_1 . Облік об`ємів споживання природного газу здійснювався засобом вимірювальної техніки лічильником типу Gallus 2000 G, зав № 309442. ПрАТ «Мелітопольгаз», як Оператором газорозподільної системи, який має право проводити контрольний огляд вузла обліку та/або його перевірку в порядку, визначеному гл. 9 Кодексу ГРМ, 28.02.2019 було виявлено непрацездатність та пошкодження комерційного вузла обліку газу, де у присутності відповідача лічильник газу демонтовано для проведення його експертної повірки, про що складено протокол № 94 від 28.02.2019 та акт про порушення № 43 від 28.02.2019, який підписали працівники ПрАТ «Мелітопольгаз», а споживач від підпису відмовився. За результатами вимірювань, проведених під час позачергової повірки повірником ДП «Запоріжжястандартметрологія», лічильник відповідача визнаний непридатним до подальшої експлуатації, оскільки похибки лічильника при вимірюванні перевищують допустимі. Було встановлено, що побутовий лічильник газу відповідача був в неробочому стані. За фактом неробочого лічильника газу комісією ПрАТ «Мелітопольгаз» з розгляду актів про порушення було прийнято рішення про задоволення акту про порушення № 43 від 28.02.2019. Відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу, виходячи з 70% граничних об`ємів споживання природного газу за період з 28.08.2018 по 27.02 2019 (день виявлення порушення), з урахуванням встановлених газових приладів (газова плита 2 шт., опалюваний котел 1 шт.); зареєстрованих осіб (зареєстровано 1 особа) та опалюваної площі (107,5 м2). Вартість нарахованого об`єму необлікованого природного газу складає 59 001,85 гривень, платіжний рахунок було направлено на адресу відповідача.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Купавську Н.М. (а.с. 13).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 17) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року (а.с. 34-35) позовну заяву ПрАТ «Мелітопольгаз» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Мелітопольгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 59001,85 грн., а також судовий збір 1921,00 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року у цій справі залишено без задоволення (а.с. 76).

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 80-83) просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити; стягнути з позивача судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 87).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі відкрито (а.с. 88), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с.89).

Позивач ПрАТ «Мелітопольгаз» подало відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 94-95).

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів). Крім того, у період з 09 червня 2021 року по 23 липня 2021 року включно суддя-доповідач перебувала у щорічній відпустці (а.с. 124).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду (а.с. 120) у задоволенні клопотання сторони відповідача про зупинення апеляційного провадження у цій справі до розгляду Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області іншої цивільної справи ЄУН 937/2725/20 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Мелітопольгаз про захист прав споживача відмовлено.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 12 -13, 81, 89, 264, 265, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 615, 625 ЦК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого.

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року № 328; Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496; Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015, № 2494, регулюються правовідносини між газопостачальними/газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу.

Постачання та розподіл природного газу здійснюється на підставі договору, що укладається між споживачем природного газу та газопостачальною/газорозподільною організацією на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

21.03.2019 між ОСОБА_1 та газопостачальним/газорозподільним підприємством було укладено договір шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) та заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

28.02.2019 за фактом виявлення непрацездатності та пошкодження комерційного вузла обліку газу працівниками Оператора ГРМ у присутності ОСОБА_1 складено акт про порушення Кодексу газорозподільних систем №43 від 28.02.2019, який підписано працівниками ПрАТ «Мелітопольгаз», а споживач від підпису відмовився. Згідно з актом встановлено пошкодження лічильника газу, а саме: пошкоджені барабанчики відлікового механізму (а.с.8).

За результатами вимірювань проведених під час позачергової повірки повірником ДП «Запоріжжястандартметрологія» (а.с.9) лічильник відповідача визнаний непридатним до подальшої експлуатації, оскільки похибки лічильника при вимірюванні перевищують допустимі. Було встановлено, що побутовий лічильник газу відповідача був в неробочому стані.

За фактом неробочого лічильника газу комісією ПрАТ «Мелітопольгаз» з розгляду актів про порушення було прийнято рішення про підтвердження правильності акту та нарахування необлікованих об`ємів природного газу відповідно до акту порушення Кодексу газорозподільних систем № 43 від 28.02.2019. Відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу виходячи з 70% граничних об`ємів споживання природного газу за період з 28.08.2018 року по 27.02 2019 року (день виявлення порушення), з урахуванням встановлених газових приладів (газова плита 2 шт., опалюваний котел 1 шт.); зареєстрованих осіб (зареєстровано 1 особа) та опалюваної площі (107,5 м2). Вартість нарахованого об`єму необлікованого природного газу складає 59001,85 грн. (а.с. 7).

Платіжний рахунок на оплату вартості нарахованих (донарахованих) об`ємів (обсягів) природного газу після засідання комісії з розгляду актів про порушення було направлено на адресу відповідача (а.с.10).

Однак, остання відповідачем на користь позивача у добровільному порядку станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції не була сплачена. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов правильного висновку, що вартість нарахованого об`єму необлікованого природного газу складає 59001,85 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі.

Також, суд першої інстанції правильно зазначав, що доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи в розумінні ст. 288 ЦПК України відповідач суду першої інстанції до своєї заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду пеешої інстанції не надав, тому суд першої інстанції правильно своєю ухвалою від 25 січня 2021 року (а.с. 76) відмовив у задоволенні заяви відповідача про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі його представника є такими, що дублюють доводи заперечень відповідача проти позову позивача, викладені в його заяві про перегляд заочного рішення у цій справі (а.с. 76), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 128 ч. 7 п. 2 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1 у цій справі є адреса: АДРЕСА_1 (довідка Семенівської сільської ради а.с. 15).

Саме за цією адресою судом першої інстанції надсилалась судова повістка на ім`я відповідача у цій справі на дату судового засідання 12.03.2020 року (а.с. 30).

Проте, остання повернулась на адресу суду першої інстанції без вручення з відміткою поштового відділення від 15.02.2020 року: «адресат відсутній».

В силу вимог ст. 128 ч. 8 п. 3 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому відділенні відмітки …про відсутність особи за адресою.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Апеляційним судом при вищевикладених обставинах встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Правовідносини між газопостачальними/газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року №328 (далі-Закон №328): Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою ПКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 (далі - Правила №2496); Кодексом газорозподільних систем, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (далі - Кодекс).

Відповідно п. 5 гл.7 р. X Кодексу ГРМ до демонтажу ЗВТ на повірку або його повірки на місці встановлення Оператор ГРМ маг право проводити контрольний огляд вузла обліку та/або його перевірку порядку, визначеному главою 9 цього розділу, а також ініціювати проведення експертизи або експертної чи позачергової повірки ЗВТ в порядку, визначеному главами 10-11 цього розділу. У такому разі споживач зобов`язаний забезпечити представникам Оператора ГРМ (разом з їх засобами і матеріалами) відповідний доступ до ЗВТ.

28.02.2019 року працівниками ПрАТ «Мелітопольгаз» на об`єкті споживання природного газу за адресою АДРЕСА_1 виявлено непрацездатність та пошкодження комерційного вузла обліку газу.

В цей же день у присутності відповідача лічильник газу демонтовано для проведення його експертної повірки, про що складено протокол №94 від 28.02.2019 року (копія а.с. 9).

За результатами вимірювань проведених під час позачергової повірки повірником ДП «ЗАПОРІЖЖЯСТАНДАРТМЕТРОЛОПЯ», лічильник відповідача визнаний непридатним до подальшої експлуатації, оскільки похибки лічильника при вимірюванні перевищують допустимі (довідка, копія а.с.9).

Результати вимірювань відображені у протоколі повірки від 28.02.2019 року та в довідці про непридатність законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки виданої Запорізьким науково-виробничим центром стандартизації, метрології та сертифікації №08-0103-1 8 від 07.02.2018 року. Тобто, було встановлено, що побутовий лічильник газу відповідача був в неробочому стані.

За фактом неробочого лічильника газу комісією ПрАТ «Мелітопольгаз» з розгляду актів про порушення, було прийнято рішення про задоволення повністю акту про порушення №43 від 28.02.2019 року (копія а.с.8).

У відповідності до п. 8 гл. 3 р. XI Кодексу (в редакції від 17.03.2017 року), у разі виявлення Оператором ГРМ позаштатного режиму роботи лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Наполягання відповідача на (перерахунку) донарахуванню відповідно до п. 8 гл. 3 р. XI Кодексу у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем Оператора ГРМ про позаштатний режим роботи лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі) є недоречним, через те, що Оператору ГРМ жодних письмових повідомлень чи заяв від відповідача про позаштатний режим роботи лічильника газу не надходило. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не були надані.

Хоча, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та у спростування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі його представника.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Єдиним доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі який було додано стороною відповідача до його апеляційної скарги у цій справі, є акти від 28.02.2019 року (тобто в день виявлення порушення - а.с. 84) про демонтаж та монтаж засобу вимірюваної техніки, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.

Проте, останніми не спростовуються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі.

При цьому, відповідач та його представник не надали апеляційному суду будь-яких належних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі та, відповідно, у спростування останнього, у тому числі будь-яке рішення будь-якого суду в будь-якій іншій справі про визнання незаконними (неправомірними) будь-яких дій (бездіяльності) позивача, що передували нарахуванню ним відповідачу вищезазначеної вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 59001,85 грн.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач вірно застосував у розрахунку саме норму п.8 гл. 3 р. XI Кодексу, оскільки позаштатний режим роботи лічильника газу виявлено Оператором ГРМ.

Крім того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що при обчисленні вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу позивач правильно керувався гл. 5 р. XI Кодексу, положення якої визначають, що вартість розрахованого відповідно до вимог цього розділу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ.

Відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу виходячи з 70 % граничних об`ємів споживання природного газу за період з 28.08.2018 року по 27.02.2019 року (день виявлення порушення), з урахуванням встановлених газових приладів (газова плита -2 шт., опалювальний котел - 1 шт.): зареєстрованих осіб (зареєстровано 1 особа) та опалюваної площі (107,5 кв. м).

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача в особі його представника не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі рішенням було вирішено питання про розподіл судових витрат сторін, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 13.09.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.