Справа № 686/9928/21
Провадження № 2/686/3846/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Петльованої Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Хмельницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про стягнення моральної шкоди,

встановив:

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДСА України про відшкодування моральної шкоди, розмір якої він визначив в сумі 30 000 грн, посилаючись на те, що 08 вересня 2016 року його було звільнено з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області, а 3 жовтня 2016 року відраховано із штату цього суду. Після звільнення із позивачем не було здійснено повного розрахунку, у зв`язку із чим, спори щодо сум, які підлягали виплаті були розглянуті Хмельницьким окружним адміністративним судом 18 лютого 2014 року у справі №822/247/14, від 22 липня 2019 року у справі №560/1725/19, від 16 грудня 2020 року у справі №560/5837/20.

Присуджені судом кошти були сплачені ДСА України 27 грудня 2019 року в сумі 28 576 грн 17 коп. та 14 квітня 2021 року в сумі 19 942 грн 43 коп.

З огляду на положення ст.23 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України позивач просить його вимоги задовольнити.

13 серпня 2021 року до суду представником відповідача було направлено відзив на позов, в якому він просив у його задоволенні відмовити з підстав відсутності належних та допустимих доказів протиправності дій ДСА України по відношенню до ОСОБА_1 . Порядок виконання рішень суду про стягнення коштів врегульовано Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, яким визначено, списання коштів здійснюється за рахунок коштів окремої бюджетної програми 0501150. Представник відповідача вважає необґрунтованим послання позивача на положення ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає право працівника на відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки ДСА України не являється працедавцем позивача. ДСА України своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не здійснювала заходи спрямовані на порушення прав та законних інтересів позивача, а тому вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні постановою ВР України від 08 вересня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області у відставку та наказом голови суду №33/05-03 від 3 жовтня 2016 року відраховано із штату суду.

У зв`язку із не проведенням повного розрахунку при звільненні позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду, яким у справі №822/247/14 було встановлено неправильність обрахування та невиплату заробітної плати так і щомісячного грошового утримання судді.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року у справі №822/247/14 було зобов`язано Апеляційний суд Хмельницької області перерахувати та виплатити складові заробітної плати надбавку за вислугу років згідно ч.4 ст.44 Закону України «Про статус суддів» з 2 лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року, а також компенсацію за несвоєчасну її виплату.

Відповідно до довідки, яка була надана Апеляційним судом Хмельницької області до справи № 822/620/15, а також підтверджено постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у цій справі (адміністративне провадження №К/9901/12627/18) станом на 24 листопада 2014 року сума заборгованості з виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді становила 23108,30 грн., сума компенсації за несвоєчасну виплату зазначеної заборгованості - 5467,87 грн.; всього - 28576,17 грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року було скасовано постанову суду першої інстанції від 14 грудня 2015 року та в задоволенні позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Хмельницької області відмовлено, з тих підстав, що останній не є розпорядником коштів, крім цього кошти на виплату заборгованості не були передбачені у відповідних кошторисах. Бюджетний запит формується ДСА України та подається до Міністерства фінансів України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі №560/1725/19 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації та стягнуто з останньої за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» заборгованість в сумі 28 576 грн 17 коп.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ДСА України залишено без задоволення, а рішення Хмельницької окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року без змін.

Відповідне судове рішення було виконано Державною казначейською службою України 27 грудня 2019 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №560/5837/20 було стягнуто з Державної судової адміністрації за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на користь ОСОБА_1 19 942 грн 43 коп. компенсації за порушення строку виплати щомісячного грошового утримання в розмірі 23 108 грн 30 коп. за період з грудня 2014 року по грудень 2019 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили 18 січня 2021 року та було виконано Державною казначейською службою України 14 квітня 2021 року.

Зазначені обставини сторонами не заперечувалися.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

З огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.

При цьому слід виходити з позиції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції) та завжди викликає в людини негативні емоції.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно п.9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, оцінює глибину, тривалість душевних страждань, тяжкість вимушеність змін у життєвих стосунках, наслідки, які настали у зв`язку із нездійсненням повного розрахунку при звільненні, а саме несвоєчасній виплаті щомісячного грошового утримання за період з 02 лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року в сумі 23 108 грн 30 коп,стягненням компенсації у зв`язку із невиплатою щомісячного грошового утримання, що станом на жовтень 2014 року становило 5 467 грн 87 коп., а всього 28 576 грн 17 коп., (фактично зазначені кошти сплачені 27 грудня 2019 року більше як через три роки з моменту звільнення позивача з посади судді), а також сплати компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання з грудня 2014 року по грудень 2019 року в сумі 23 108 грн, що було сплачено тільки 14 квітня 2021 року, приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої з урахуванням принципів співмірності, розумності та справедливості слід визначити в сумі 5 000 грн.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1, 8 ст. 259, ст.ст. 263 - 266, ч. 1, 2 ст. 273, ст. 279, ст. 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державної судової адміністрації України (місцезнаходження вул.Липська, 18/5 м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження вул.Липська, 18/5 м. Київ, .

Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2021 року.

Суддя: