Справа № 344/7231/21
Провадження № 2/344/2780/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінова О.А.

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з наведеним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, мотивуючи тим, що 01 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 373. 05 листопада 2019 року вказаний шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі за спільні кошти ними придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,6 кв.м. про, що 05.09.2014 року внесені відомості про державну реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 05 листопада 2019 року, після розірвання шлюбу з відповідачем, перебуваючи у стані шоку та під впливом його шахрайських дій, нею була підписана заява про надання згоди на дарування ОСОБА_2 вказаної квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 . В подальшому, 28.11.2019 року на підставі договору дарування право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 . Зазначає, що нею дана згода на відчуження вказаної квартири одразу після розірвання шлюбу, в той час коли вона перебувала в стані шоку та внаслідок шахрайських дій відповідача, який шляхом обману та зловживання довірою змусив її підписати заяву про надання згоди на дарування вказаної квартири. Згідно звіту про незалежну оцінку від 16.04.2021 оціночна вартість однокімнатної квартири, загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 становить 1 100 000 грн. У зв`язку з тим, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 51,6 кв.м. вартістю 1 100 000 грн. на даний час, перебуває у власності третіх осіб, вважає за необхідне присудити їй грошову компенсацію 1/2 частини вартості квартири в сумі 550 000 грн. 23 листопада 2017 року за спільні кошти сторони придбали автомобіль марки «FORD FOCUS», 2014 року випуску, та зареєстрували його на ім`я ОСОБА_2 . Згідно звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 89 від 23.04.2021 року середня ринкова вартість автомобіля марки «FORD FOCUS», 2014 року випуску, станом на момент проведення оцінки складає 306 700 грн. У зв`язку з тим, що автомобіль марки «FORD FOCUS», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 306 700 грн., на даний час перебуває у користуванні відповідача, вважає за необхідне вказаний автомобіль визнати особистою приватною власністю відповідача, а їй присудити грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля в сумі 153 350 грн. Враховуючи вишенаведене, просить суд постановити рішення, яким визнати у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя за нею право власності на 1/2 частини вартості, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,6 кв.м. вартістю 1 100 000 грн. та стягнути з ОСОБА_2 у її користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості квартири в сумі 550 000 грн. Виділити ОСОБА_2 у власність у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «FORD FOCUS», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 306 700 грн., стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в сумі 153 350 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

03.09.2021 року відповідачем подано до суду письмові пояснення, в яких відповідач зазначає про те, що в матеріалах справи міститься заява, відповідно до якої позивачка дала згоду на дарування ним квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 05 листопада 2019 року квартира подарована. Станом на 05 листопада 2019 року, за наслідками укладення правочину, а саме договору дарування, у попереднього власника, тобто у нього припинились будь-які цивільні права на квартиру, оскільки вона перейшли до нового власника. У зв`язку з цим, відсутній предмет спору і, як наслідок, правова можливість визнання у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, як просить позивач, оскільки станом на 05 листопада 2019 року, квартира не була спільною сумісною власністю та не є такою зараз, бо подарована іншій особі, автоматично є приватною власністю іншої особи. Більше того, вказаний правочин не оспорений чи не скасований рішенням суду. Твердження Позивачки про те, що вона перебувала в стані шоку та під впливом його шахрайських дій жодними належними, достатніми та допустимими доказами не підтверджені. Зазначає, що такий спосіб захисту, як визнання, у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, права власності на 1/2 частини вартості квартири є неналежним, а тому це є самостійною підставою для відмови в позові. У зв`язку з тим, що позовна вимога про стягнення з нього грошової компенсації 1/2 частини вартості квартири в сумі 550 000 грн. є похідною від позовної вимоги про визнання, у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, права власності на 1/2 частини вартості квартири, то її задоволення також неможливе. Квартира 05 листопада 2019 року вибула із його власності, а тому, станом на момент розгляду справи не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з цим неможливо виплатити компенсацію. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.09.2021 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 .

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

01.02.2013 року між ТзОВ «Фонд розвитку «НафтоГаз» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому. Згідно п.1.1. договору продавець зобов`язується передати у власність покупця однокімнатну квартиру, яка буде створена ним у майбутньому, а покупець зобов`язується прийняти квартиру у відповідності до умов даного Договору та оплатити її. За даним договором продається однокімнатна квартира АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 .

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 01.02.2013 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, ТзОВ «Фонд розвитку «НафтоГаз» прийнято від ОСОБА_2 207 900 грн. 00 коп. на підставі дольової участі у будівництві будинку згідно договору від 01.02.2013 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , сторони по справі зареєстрували шлюб 01.04.2014 року.

04.06.2014 року між ТзОВ «Фонд розвитку «НафтоГаз» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до Договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому. Згідно договору внесено зміни в пункт 2.3 Договору: Виходячи з фактичної загальної площі обєкта, яка є більшою запроектованої загальної площі обєкта будівництва на 2.1 кв.м., Покупець проводить доплату в розмірі 8820,00 грн.

25.06.2014 року ТзОВ «Західбудексперт» виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 .

03.09.2014 року ТзОВ «Фонд розвитку «НафтоГаз» та ОСОБА_2 підписано акт прийому-передачі нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому від 01.02.2013 року.

ОСОБА_2 звертався із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 .

05.09.2014 року за №15609672 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Тимчук М.В. винесено рішення про державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності, розмір частки 1/1 на однокімнатну квартиру, що розташована: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 05.09.2014 року за заявою ОСОБА_2 внесено відомості про державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності, індексний номер: 26459953 від 05.09.2014 року ОСОБА_2 на праві приватної власності, розмір частки 1/1, належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2014 року, індексний номер 26460716.

23.11.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль Ford Focus, 2014 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31.05.2021 року.

В подальшому, 05 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, актовий запис 217.

Згідно копії Розписки від 05.11.2019 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 5 500 Доларів США, в якості компенсації за майно після розлучення. Зазначивши, що фінансових та інших претензій до ОСОБА_2 не має.

Із заяви, яка зареєстрована в реєстрі за №1346 та посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чіпко Н.З., яка підтвердила справжність підпису ОСОБА_4 , який було зроблено в її присутності, та було встановлено особу ОСОБА_4 , її дієздатність та реєстрацію шлюбу перевірено, встановлено, що 05 листопада 2019 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають істотне значення для неї, без застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за її власною волею було надано згоду на дарування ОСОБА_2 . Квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 . З діями ОСОБА_2 з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.04.2014 року вона повністю згідна і не має заперечень проти оформлення договору дарування ним зазначеного нерухомого майна, яке було набуте ними за час перебування в зареєстрованому шлюбі. При цьому ствердила, що договір дарування укладається ОСОБА_2 в інтересах та на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, укладення цього договору відповідає їхньому спільному волевиявленню. Вона не мала заперечень проти того, щоб умови договору дарування визначались ОСОБА_2 самостійно.

З договору дарування квартири від 28.11.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І., та зареєстровано в реєстрі за №4545 вбачається, що ОСОБА_2 дарує передає у власність безоплатно, а громадянин ОСОБА_3 приймає у дарунок квартиру АДРЕСА_1 (п.1 Договору).

Згідно п.9 Договору дарування квартири від 28.11.2019 року ОСОБА_5 заявляє, що вказана квартира належить йому на праві спільної сумісної власності, набута за час шлюбу з ОСОБА_4 , яка надала згоду про укладення договору.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2020 року, вбачається, що 28.11.2019 року приватним нотаріусом Сопків З.І. внесено відомості до державного реєстру про реєстрацію за ОСОБА_3 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (розмір частки 1) на підставі договору дарування серія та номер: 4545 від 28.11.2019 року.

18.06.2021 року між ТОВ «ЕКСПЕРТ ІФ», (комісіонер) в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (комітент) укладено договір комісії №94/2021-1806, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки модель Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 за ціною 230 100 грн.

19.06.2021 року ТОВ «ЕКСПЕРТ ІФ» (продавцем) та ОСОБА_7 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №94/2021-1806. Відповідно до п.1 на умовах даного Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки модель Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 230 100 грн. (п.3 Договору).

Згідно звіту про незалежну оцінку від 16.04.2021 оціночна вартість однокімнатної квартири, загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 становить 1 100 000 грн.

Згідно звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 89 від 23.04.2021 року середня ринкова вартість автомобіля марки «FORD FOCUS», 2014 року випуску, станом на момент проведення оцінки складає 306 700 грн.

Відповідно до витягу із ЄРДР 20.05.2021 року внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000355 за заявою від 19.05.2021 року по факту, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо того, що 05.11.2019 року ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою, шляхом обману заволоділи майном ОСОБА_1 , а саме ? приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається із листа начальника Територіального сервісного центру МВС №2641 від 14.07.2021 року №31/9/1/1188 згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортні засоби у територіальних сервісних центрах не зареєстровані.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу Українисім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення, за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Судом встановлено, що 01.02.2013 року між ТзОВ «Фонд розвитку «НафтоГаз» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому, а саме щодо однокімнатної квартири АДРЕСА_6 , (після реєстрації права власності АДРЕСА_7 ) та відповідачем сплачено грошові кошти в сумі 207 900 грн. 00 коп. на підставі дольової участі у будівництві будинку згідно договору від 01.02.2013 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №5 від 01.02.2013 року.

Таким чином, у 2013 році, ще до реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 сплачена вартість нерухомого майна у розмірі 207900 гривень, а саме спірної квартири.

В подальшому, 01.04.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб та 04.06.2014 року на підставі Додаткової угоди № 1 до Договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому ОСОБА_2 проведено доплату в розмірі 8820,00 грн.

05.09.2014 року проведено державну реєстрацію права приватної власності, розмір частки 1/1 на однокімнатну квартиру, що розташована: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 . Відтак право власності на спірну квартиру зареєстровано в період шлюбу сторін.

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Однак, ОСОБА_2 зазначена презумпція оспорюється. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Враховуючи те, що відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що ним сплачені грошові кошти на купівлю спірної квартири у розмірі 207900 гривень до реєстрації шлюбу, а в період шлюбу здійснена доплата в розмірі 8820 грн., суд вважає, що в даному випадку позивач мала право на отримання компенсації за 1/2 частину сплаченої вартості спірної квартири у розмірі 4410 гривень.

Відповідно до частини першої статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частинами другою, третьою статті 65 СК України також передбачено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Що стосується вимоги позовної вимоги про виділення ОСОБА_2 у власність у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «FORD FOCUS», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 306 700 грн., стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в сумі 153 350 грн. слід зазначити наступне.

23.11.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль Ford Focus, 2014 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31.05.2021 року.

Однак, 18.06.2021 року між ТОВ «ЕКСПЕРТ ІФ», (комісіонер) в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (комітент) укладено договір комісії №94/2021-1806, відповідно до якого в подальшому 19.06.2021 року ТОВ «ЕКСПЕРТ ІФ» (продавцем) та ОСОБА_7 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №94/2021-1806. Відповідно до п.1 на умовах даного Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки модель Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 230 100 грн. (п.3 Договору).

Враховуючи те, що вказаний автомобіль був придбаний в період шлюбу, то автомобіль Ford Focus, 2014 року на час відчуження ОСОБА_2 знаходився у спільній сумісній власності сторін і належав їм у рівних частках.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Враховуючи, що автомобіль марки Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 , був відчужений за ціною 230 100 грн., суд вважає, що в даному випадку позивач мала право на отримання компенсації за 1/2 частину автомобіля у розмірі 115050 гривень.

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу, 05.11.2019 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 5 500 Доларів США, в якості компенсації за майно після розлучення. Зазначивши, що фінансових та інших претензій до ОСОБА_2 не має.

Розписка від 05.11.2019 року, копія якої була надана суду, за своїм змістом дає підстав вважати про волевиявлення позивача по справі на отримання нею компенсації за майно після розлучення.

Таким чином, сума компенсації, яку отримала позивач ОСОБА_1 від відповідача ОСОБА_2 згідно офіційного курсу НБУ становить 136345 гривень ( 5500 доларів США х 24,79 грн.).

Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач ОСОБА_1 мала право на отримання компенсації за 1/2 частину автомобіля у розмірі 115050 гривень та за 1/2 частину сплаченої у період шлюбу вартості спірної квартири у розмірі 4410 гривень, яка за її згодою була добровільно відшкодована відповідачем ОСОБА_2 у повному обсязі та є співмірною до реальної вартості частки, на яку має право ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст.141ЦПК України, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі наведеного, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 60, 65, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 31, 368 ч. 3 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.