Провадження № 2/161/1113/21
У Х В А Л А

22 лютого 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу № 161/20661/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про арешт нерухомого майна позивача, а саме - запис №28279467, який внесений на підставі постанови головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька, Головатої В.С. від 10.09.2007 року, серія АМ 469992.

Позивач вважає вказаний арешт незаконним та таким, що перешкоджає здійснення його права власності, а тому просить суд скасувати його.

Учасники справи у судове засідання не прибули, водночас, у клопотанні від 03.02.2021р. позивач просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта майна наявна інформація про арешт нерухомого майна позивача, а саме запис №28279467, який внесений на підставі постанови головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька, Головатої В.С. від 10.09.2007 року, серія АМ 469992 (а.с.7 на звороті).

Відповідно до постанови Першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.09.2007 року арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено при примусовому виконанні виконавчих листів №2-935 від 15.02.2002 р. та №2-3893 від 18.07.2005р., виданих Луцьким міськрайсудом, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ДКП «Луцьктепло» (а.с. 17).

З наведеного слідує, що арешт накладався державним виконавцем в межах процедури примусового виконання судових рішень.

Позивач у цих виконавчих провадження виступав як боржник.

Суд зазначає, що розділом VII ЦПК України передбачений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Так, статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

А у частині першій статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, позивач, як боржник у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду, яке ухвалено в порядку цивільної юрисдикції, реалізує своє право на оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, або бездіяльності виконавцю стосовно не зняття такого арешту, шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ, з відповідною скаргою.

Звернення з вимогами про скасування арешту на майно в порядку позовного провадження можливе лише для осіб, які не є стороною виконавчого провадження (спадкоємців, іпотекодержателів, осіб, які вважають себе власниками майна тощо), адже такі вимоги будуть пред`являтися не в межах процедури контролю за виконанням судового рішення, а як різновид негаторного позову.

Зазначений висновок щодо підсудності та порядку розгляду спорів про скасування арешту на майно за зверненням боржника у виконавчих провадженнях висловлений Верховним Судом у постанові від 02 січня 2020 року у справі №201/10187/18.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Слід зазначити, що Верховний Суд у вищенаведеній постанові визнав вірною практику судів, що у разі звернення боржника у виконавчому провадженні з вимогами, які не можливо розглядати у позовному провадженні, слід саме закривати провадження (відмовляти у відкритті провадження), а не розглядати вимоги по суті.

Оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що слід закрити провадження у справі.

Керуючись пунктом п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування арешту майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що його вимоги про скасування арешту майна, який накладений у межах виконавчого провадження з примусового виконання рішень судів ухвалених в порядку цивільної юрисдикції підсудні суду, який видав виконавчий документ в порядку розділу VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк