Провадження № 22-ц/802/294/21 Категорія: 70 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що він є сином ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .. На даний час він проживає разом з матір`ю, не працює, так як навчається і являється студентом четвертого курсу денної безоплатної форми навчання у Волинському коледжі культури і мистецтв.

Оскільки самостійно себе утримувати він не в змозі, утримання матері недостатньо, а його батько працевлаштований і має змогу надавати матеріальну допомогу, просив стягнути з ОСОБА_2 на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення 23 років за умови продовження навчання.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.09.2020 та до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити це рішення, зменшивши розмір аліментів до 1/10 частки його доходів щомісячно строком до 30.06.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтями 182, 200 цього Кодексу передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється батьком на даний час повнолітнього ОСОБА_2 , який навчається на денній безоплатній формі навчання і потребує майнової допомоги, яку відповідач у змозі надати.

Із копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 являються батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Шлюб між батьками розірвано 12.01.2004 (а.с.7).

Згідно довідки Волинського коледжу культури і мистецтв імені І.Ф.Стравінського від 28.07.2020 №156/126 ОСОБА_1 є студентом 4-го курсу денної державної форми навчання, спеціальність: оркестрові струнні інструменти, дата закінчення навчання - 30.06.2021 (а.с.8).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони проживають окремо, матір позивача є інвалідом 2 групи, відповідач працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання позивача і не позбавлений обов`язку утримувати повнолітню дитину.

Виходячи з викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Разом із тим, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати усі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Апеляційний суд доходить висновку, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не врахував надані відповідачем докази про перебування на його утриманні двох малолітніх дітей 2013 та 2016 років народження, яких він зобов`язаний утримувати до досягнення ними повноліття, а також тієї обставини, що повнолітній позивач зарахований на державну форму навчання, яка надає право на отримання стипендії, яка не виплачується лише при незадовільних результатах навчання, що залежить тільки від успіхів самого позивача.

Судом не враховано дійсного майнового становища позивача та його матері, оскільки жодних доказів щодо розміру доходів їх сім`ї позивач не надав.

Крім того, позивач не довів, що аліменти на період навчання мають бути стягнутими саме у заявленому ним розмірі.

Разом із тим, посилання відповідача на ту обставину, що з 01.01.2021 його доходи зменшилися - відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначена обставина не існувала на час ухвалення судового рішення і суд першої інстанції брав до уваги ті докази, які існували станом на 17.12.2020 та саме на цю дату перевіряються і апеляційним судом.

Судом вірно взято до уваги, що у відповідача відсутній обов`язок утримувати свою дружину, яка є працездатною і зобов`язана нарівні з ним утримувати їх двох малолітніх дітей.

Посилання відповідача на наявність у нього заборгованості по кредиту та по оплаті за житлово-комунальні послуги - відхиляються апеляційним судом, оскільки не підтверджують тієї обставини, що кредит брався на прожиття відповідача, а не на будь-які інші цілі, а також про неможливість сплачувати кошти за комунальні послуги із-за майнового становища сім`ї відповідача, а не з інших причин.

Разом із тим, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на повнолітнього сина, суд першої інстанції безпідставно ураховував положення ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, а також ухвалив стягувати аліменти не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ці положення можуть бути застосовані лише щодо дітей, які не досягли 18 років, до яких позивач з 19.02.2020 уже не відноситься.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність зазначення строку для сплати аліментів - до 30.06.2021 відхиляються апеляційним судом, так як не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки частиною 1 статті 199 СК України визначено обов`язок утримувати повнолітню дитину до досягнення 23 років, а частиною 2 цієї статті визначено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

З урахуванням наведених обставин, поданих сторонами доказів, а також згоди відповідача надавати матеріальну допомогу на період навчання сина, але у меншому розмірі, апеляційний суд доходить висновку, що для підтримання повнолітнього сина на час його навчання розмір стягуваних аліментів має становити 1/8 частку заробітку (доходу) відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду у цій частині.

У зв`язку із відстроченням сплати судового збору за подання апеляційної скарги його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, а саме, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 вересня 2020 року і до припинення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді