КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року місто Київ.

Справа 759/6327/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13139/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів Кравець В.А., Шкоріної О.І.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року( у складі судді Горобенко Н.О., повний текст складено 23.06.2021 року)

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021р. до Святошинського районного суду м.Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що шлюб між сторонами розірвано 23.03.2006р. від даного шлюбу сторони мають доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2007р. на утримання дітей з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньок.

Після досягнення старшою дитиною повноліття - ОСОБА_3 , вищевказане рішення суду в частині стягнення аліментів на її утримання втратило чинність.

Позивач в позовній заяві зазначила, що донька проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач в свою чергу, життям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання фізико-математичного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

Крім того, позивач зазначила, що вона самостійно утримує 6 дітей, в тому числі й повнолітню доньку - ОСОБА_3 .

Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, проте її не надає, а сплачує заборгованість по аліментам, що утворилась до 04.03.2021р.

Окрім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що дочка має захворювання, що потребує лікування, а отже потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення донькою 23 років, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 21.07.2021 року подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В скарзі посилалася на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Висновок суду щодо недоведеності факту спільного проживання її та дочки не відповідає дійсним обставинам справи. Суд не врахував, що дочка приймала участь в розгляді справи і підтримувала поданий нею позов.

Вказує, що в ході розгляду справи представник Відповідача ОСОБА_6 просив задовольнити позовні вимоги частково (№ з/п в журналі судового засідання 27). Зазначене вказує на те, що Відповідач визнав позов частково. Окрім цього, у відзиві на позов Відповідач зазначав, що «сума аліментів має бути встановлена на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: 1135 грн. У зв`язку із вказаним, суд не мав правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою від 16 серпня 2021 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Станом на 12 вересня 2021 року відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходило. Відповідач апеляційну скаргу отримав 30 серпня 2021 року.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обговоривши доводи скарги, перевіривши наявні в справі та надані суду докази, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено , що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.03.2006р.

Від шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.12.2001р.

Встановлено, що станом на 19.07.2017р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 29.09.2017р.

Відповідно до Довідки №308 від 16.12.2020р., виданої Фізико-математичним факультетом «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського» Національного технічного університету, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання та закінчує навчання 30.06.2023р.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2007р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2007р. і до повнолітня ОСОБА_3 .

Як вбачається із Довідки розрахунку заборгованості по аліментах від 04.03.2021р. у виконавчому провадженні з виконання рішення суду Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2007р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, відповідач станом на 01.03.2021р. має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 28 956,00 грн.

Відповідно до Довідки №236 від 28.12.2020р. ОСОБА_1 працює на посаді завідувача лабораторії бізнес-тренінгу в ДВНЗ «Київській коледж легкої промисловості» та має середній заробіток за 2020 рік у розмірі 19 657,36 грн. на місяць. Разом з тим судом встановлено, що позивач має шістьох дітей, яких одна утримує на ці кошти.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем того факту, що ОСОБА_3 , проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також з недоведеності, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до Довідки №308 від 16.12.2020р., виданої Фізико-математичним факультетом «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського» Національного технічного університету, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання та закінчує навчання 30.06.2023р.

Враховуючи денну форму навчання, відсутність об`єктивних даних про наявність у ОСОБА_3 доходу, необхідність в харчуванні та одязі, витратах на проїзд, придбання підручників та канцелярських товарів, колегія суддів дійшла висновку про те, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги.

Відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки , яка продовжує навчання суду не надано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд не врахував, що відповідач,подаючи відзив на позов визнав, що сума аліментів відповідно ч. 3 ст. 184 СК України повинна бути визначена у твердій грошовій сумі , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1135 гривень.

Судом встановлено, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 є працездатного віку, суду не надано жодного доказу про розмір доходу, який відповідач отримує, також не доведено що відповідачу встановлено інвалідність за станом здоров`я, або останній перебуває на обліку як безробітний. Також відповідач не надав доказів, що він утримує своїх батьків пенсіонерів, оскільки не подано доказів про їх доходи. За відсутності таких доказів, висновок суду про те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині є безпідставним. Та обставина, що відповідач має заборгованість по аліментам присудженим на неповнолітніх дітей, не доводить що останній не може утримувати повнолітню дитину, а лише свідчить про ухилення останнього від своїх обов`язків, як утримувати неповнолітню дитину, так і повнолітню на період навчання.

За відсутності об`єктивних факторів, які унеможливлюють роботу та отримання заробітку, який би надавав можливість виконувати всі свої батьківські обов`язки, апеляційний суд вважає недоведеним факт неможливості відповідача утримувати повнолітню дитину на період навчання.

Посилання суду на те, що позивачем не доведено, що донька проживає спільно з матір`ю, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що такі докази суду надано. До суду першої інстанції була надана відповідна довідка з місця проживання дитини, а до апеляційного суду надана оновлена актуальна довідка станом на час подачі апеляційної скарги. Крім того суд виходить з того, що Сімейним кодексом України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Суд не врахував, що саме відповідач зобов`язаний був довести, що в нього є об`єктивні та суб`єктивні поважні причини, через які він не взмозі надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині.

Враховуючи, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, факт потреби у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд ухвалив рішення, відповідно до якого увесь тягар утримання дитини до закінчення навчання поклав на особу з якою дитина проживає. Суд ухвалив рішення, яке не відповідає інтересам дитини та загальним принципам цивільного судочинства, принципам законності та справедливості.

Так як позивач не може самостійно забезпечити дитину, яка продовжує навчання, в зв`язку з чим є потреба в матеріальній допомозі, а відповідач не навів суду доводів та не надав доказів неможливості надання такої допомоги, апеляційна скарга підлягаєчастковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову .

Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача, що розмір аліментів на повнолітню дитину не може перевищувати 50% прожиткового мінімуму для повнолітньої особи, оскільки інші 50% зобов`язана заробляти позивач, в якої рівні обов`язки з відповідачем.

Так, як позов заявлено про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути 1135 грн, що становить 50 % прожиткового мінімуму, але зазначити в рішенні, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, з вказаним позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 29.03.2021 року.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до змісту постанови Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року, встановлено, що ОСОБА_1 не належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання 2 малолітніх дітей, вживає спиртні напої, в квартирі брудно, діти голодні не одягнені належним чином, тобто ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КпАП України та притягнено до адміністративної відповідальності.

Враховуючи ризики можливого неналежного виконання батьківських обов`язків, та враховуючи найкращі інтереси дитини, колегія суддів вважає за необхідне, встановити порядок виконання судового рішення, а саме: шляхом перерахування коштів стягнутих на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на картковий/грошовий рахунок ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ). який вона може відкрити у будь-якому відділенні банку.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1135 гривень 00 к. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно починаючи з 29 березня 2021 року до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років

В тексті апеляційної скарги, скаржник просить суд вирішити питання, щодо розподілу судових витрат на правову допомогу сплачених за подання позову у розмірі 1500, 00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 160/2021 від 20.01.2021 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, ОСОБА_1 на підтвердження надання послуг адвоката Льовкіна М.О. надано наступні докази: договір № 160/2021 від 20.01.2021 року, та копію прибуткового касового ордеру №2 від 25.03.2021 року , відповідно до якого сплачено 1500 грн., та детальний опис виконаних робіт.

У період з 20.01.2021 по 25.03.2021 Адвокатом Клієнту на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 160/2021 від 20.01.2021 були надані наступні послуги: Аналіз документів, наданих Клієнтом ( 0,30 хвилин); Підготовка позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання ( 03 год. 30 хв.)

Відповідач не надав апеляційному суду відзиву та заперечень, щодо розміру витрат на правову допомогу, а тому колегія суддів вважає, що такі витрати є доведеними та підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 570 грн.( оскільки позов позивача задоволено частково на 38 %)

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 гривень та за подачу апеляційної скарги 1362,00 гривень, від сплати яких позивач був звільнений за законом, що разом становить 2270,00 гривень.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1135 гривень 00 к. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно починаючи з 29 березня 2021 року до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць.

Встановити порядок виконання судового рішення шляхом перерахування коштів стягнутих на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на картковий рахунок ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 )

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір в сумі 2270 ( дві тисячі сімдесят) гривень 00 к. . на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду UA0026010, одержувач УК у Солом`янському районі м. Києва/22030101, банк-одержувач Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , код класифікації доходів бюджету :22030101.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 570 (п`ятсот сімдесят) гривень 00 к.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.І. Шкоріна