Провадження № 22-ц/801/274/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 рокуСправа № 127/31954/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників судового розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2020 року, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Воробйовим В.В.,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Одночасно зі зверненням до суду із заявою ОСОБА_1 просила суд першої інстанції поновити їй строк на подання цієї заяви, посилаючись на те, що вона знаходиться в іншій країні Німеччині , а тому не має фізичної можливість приїхати в Україну. Не погоджуючись з рішенням , помилково подала апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду, яка 27.08.2020 була повернута зв`язку з порушенням процесуального порядку перегляду заочного рішення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2020 року відмовлено у поновленні пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та залишено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також порушення норм процесуального права при її постановленні. Просила скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В якості основного доводу скаржник посилалася на ту обставину, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що строк на звернення до суду зі заявою про перегляд заочного рішення було пропущений нею без поважних причин, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Відмовляючи в поновленні строку подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. При цьому суд зазначив, що порушення порядку та строків подачі заяви про перегляд заочного рішення не є поважними причинами пропуску строку.

Зважаючи на те, що відповідачем порушено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, з урахуванням положень частини другої статті 126 ЦПК України суд залишив без розгляду заяву про перегляд заочного рішення.

Однак з таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ст. 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Також строк на подання заяви може бути поновлений в разі пропуску його з поважних причин.

Нормами ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Заява про поновлення процесуального строку розглядається судом без повідомлення учасників справи (статті 126, 127 ЦПК України).

Обґрунтовуючи заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона знаходиться в іншій країні, з іншою системою права та іншими законами, а можливість приїхати на батьківщину немає, у зв`язку з запровадженням у державі карантинні заходи. Поважність причин пропуску строку зазначає, що подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду, тобто порушено порядок та строки подачі, а оскільки лист із Німеччини до України йде близько трьох тижнів, тому вчасно зреагувати на процедуру оскарження рішення суду у неї не було можливості. Тобто помилково оскаржила заочне рішення суду в загальному порядку.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на перегляд заочного судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право на перегляд заочного рішення.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції відповідач подала 05.08.2020, тобто в тридцятиденний строк з дня його проголошення, заяву про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції відповідач подала в вересні 2020 після отримання ухвали апеляційного суду від 27.08.2020 про повернення апеляційної скарги через порушення порядку перегляду рішення.

Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до повноважень суду, які вирішують це питання і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник як такі, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку та оцінивши та встановивши всі обставини пропуску строку надати мотиви свого рішення у відповідності до доводів щодо поновлення строку.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що у діях відповідача ОСОБА_1 наявні ознаки сумлінності, незважаючи на те, що відповідач проживає на даний час в іншій країні, вона добросовісно користується своїми процесуальними права та не допускає зловживання ними, вчиняла усі можливі та залежні від неї дії, спрямовані на своєчасне оскарження заочного рішення.

Вказане свідчить , що відповідачем пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважних причин, суд першої інстанції на це належної уваги не звернув.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що практика ЄСПЛ наголошує, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

Таким чином, відмовляючи в поновленні строку подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції фактично позбавив відповідача права на оскарження рішення суду першої інстанції в загальному порядку, яке вона може тільки після результату розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції, відповідач не вправі оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, оскільки лише в разі постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідачеві надається право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вказаного вище не врахував, чим порушив викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду та дійшов помилкового висновку про відмову в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Доводи в апеляційній скарзі є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2020 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2021 року.

Головуючий М. М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало