ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/62/21

Апеляційне провадження № 22ск/4823/17/21

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Бечка Є.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 квітня 2013 року у справі №697-12/142/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 квітня 2013 року, у справі №697-12/142/13 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 38974 грн 98 коп. та третейський збір у сумі 400 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішення, у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 квітня 2013 року, винесеного третейським суддею ОСОБА_2 , у справі №697-12/142/13.

Проте, провадження у справі не може бути відкрите, а подана заява підлягає поверненню враховуючи наступне.

Відповідно ч.5 ст.454 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, з дня прийняття рішення третейським судом; 2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Згідно ч.7 даної статті заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п`ятою або шостою цієї статті, повертається.

У заяві про скасування рішення третейського суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_1 не приймала участі у справі та не отримувала жодних повісток чи рішення у даній справі. Про існування оскаржуваного рішення ОСОБА_1 дізналася випадково 10 грудня 2020 року, зайшовши на загальнодоступний сайт Міністерства Юстиції України, де зазначено, що 10 лютого 2014 року Славутицьким МВ ДВС ЦМРУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №42003898, стягувачем за яким є АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення Третейського суду у даній справі. Вказує, що 27 січня 2021 року засобами поштового зв`язку представником заявника було отримано належним чином завірену копію рішення Третейського суду.

Пунктом першим статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria»).

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції констатував ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» (№ 32053/13, § 46). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, § 42)).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/39 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого й те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Системний аналіз положень ЦПК України і Закону України «Про третейські суди» дає підстави для висновку, що сторони третейського розгляду та особи, які не брали участь у справі, і третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, є різними суб`єктами у справах про оскарження рішень третейських судів. Якщо особа має статус позивача, відповідача або третьої особи у третейській справі, таке виключає можливість набуття нею статусу особи, яка не брала участі у справі. Ототожнення заявником застосованого у статті 454 ЦПК України і у статті 51 Законом України «Про третейські суди» поняття «особа, яка не брала участь у справі», із особою, яка є стороною третейського розгляду, проте не була присутня під час третейського розгляду справи, є помилковим.

У статті 2 Закону України «Про третейські суди» визначено, що сторонами третейського розгляду є позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред`явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред`явлено позовні вимоги.

Як вбачається з рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 квітня 2013 року ОСОБА_1 є відповідачем у справі, тобто є стороною третейського розгляду.

Оскільки ОСОБА_1 є стороною у справі, а не особою, яка не брала участі у справі, тому перебіг строку на подачу заяви про скасування рішення третейського суду для останньої встановлено у ч.5 ст.454 ЦПК України та починається з дня прийняття рішення третейським судом, а не з дня, коли вона дізналась про наявність такого рішення.

Відповідно до положень ст. 15 ЗУ «Про третейські суди», обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами та третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами і за вказаними ними адресами. У постійному діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду.

За змістом ст.66 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» копія позовної заяви направляється іншій стороні (опис вкладення про відправлення цінного листа, виписка із реєстру поштових відправлень тощо). Зазначені норми третейським судом були дотримані.

З матеріалів третейської справи №697-12/142/13, наданої на запит апеляційного суду, вбачається, що ОСОБА_1 , відповідно до копії паспорта, виданого Славутицьким МВ УМВС України в Київській обл., з 08 грудня 2002 року зареєстрована АДРЕСА_1 . Тобто станом на дату укладення кредитного договору від 06 жовтня 2011 року вона вже була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За наведених обставин, маючи у наявності адресу ОСОБА_1 , яка була зазначена у кредитному договорі №500231439 ( АДРЕСА_1 ) та у паспорті, ПАТ «Альфа-Банк» обґрунтовано та в межах погодженого між сторонами порядку направляло останній вимогу про дострокове повернення кредиту від 28 березня 2013 року (а.тр.с.20) та копію позовної заяви (а.тр.с.24) саме за указаною адресою.

За цією ж самою адресою третейський суд надсилав ОСОБА_1 копію ухвали про початок розгляду третейської справи від 04 квітня 2013 року (а.тр.с.2). Копія рішення третейського суду від 26 квітня 2013 року (а.тр.с.28) також була направлена ОСОБА_1 за указаною нею у кредитному договорі адресою, але зазначена кореспонденція повернулася до третейського суду не врученою з відміткою працівників поштового зв`язку «За закінченням терміну зберігання».

Матеріали третейської справи не містять даних про те, що заявник повідомляла банківську установу про зміну місця проживання або реєстрації.

Отже, ОСОБА_1 у належний спосіб повідомлялась третейським судом про початок розгляду третейської справи, і їй у належний спосіб була направлена копія рішення третейського суду, тому посилання заявника про недотримання третейським судом процесуальних норм є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, звертаючись до апеляційного суду із заявою про скасування рішення Третейського суду, ОСОБА_1 також вказує у своїй заяві адресу місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заява, подана після закінчення цього строку, повертається (частина сьома статті 454 ЦПК України). Ця стаття містить імперативну норму, якою встановлені наслідки подання такої заяви після встановленого строку.

Іншого порядку обчислення строку на оскарження рішення третейського суду процесуальне законодавство не містить.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного суду у справах №796/37/2018, №795/305/18-ц, №824/197/20.

Враховуючи викладене, оскільки заявниця повідомлялася про третейський розгляд справи у визначеному на той час законом порядку, їй було направлено копію рішення, враховуючи, що рішення оскаржується зі спливом значного проміжку часу (через 7 років з дня ухвалення), суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана після закінчення строку, встановленого ч.5 цієї статті (ч.7 ст.454 ЦПК України).

Керуючись ч.1 ст.126, ч.ч.5, 7 ст.454 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 квітня 2013 року, винесеного третейським суддею Покладом Д.В., у справі №697-12/142/13за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути заявниці.

Оригінал заяви з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію заяви залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Є.М.Бечко