Номер провадження: 22-ц/813/9546/21
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСББ "Надія 139" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди.

Свою позицію позивач аргументував тим, що у жовтні 2020 року ОСББ «Надія 139» здійснювало заміну стояка електропостачання, після чого 08.10.2020 року позивач виявив, що у його квартирі відсутня електроенергія, хоча у сусідів по всьому під`їзду та на сходовій клітці світло було.

Позивач стверджує, що рішення правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року про тимчасове не підключення боржників в електромережу до повного погашення боргу по СДПТ, вивезенню сміття, ліфту, резервного фонду є протиправним, оскільки відповідач не є енергопостачальником і не має жодних правових підстав та/або повноважень для від`єднання квартири від електропостачання, а будь-які дії відповідача, направлені на обмеження та/або позбавлення права користування власністю, є протиправними.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання рішень, відображених у Протоколі №13 засідання членів правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року, 01.07.2020 року між ОСББ «Надія 139» та ОСОБА_2 було укладено договір №5 на виконання робіт. Відповідно у період дії Договору ОСОБА_3 проводились роботи, передбачені предметом договору, для чого з метою дотримання безпеки проводились відключення у певних парадних будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт від 03.07.2020 року, 07.08.2020 року, 10.08.2020 року, 09.09.2020 року. Окремих актів щодо відключення/підключення квартири позивача не складалось. Належна позивачу квартира була підключена до мережі електропостачання разом з іншими квартирами у четвертому під`їзді.

Також відповідач зазначив, що оскаржуване рішення правління ОСББ було спрямоване на покращення рівня утримання багатоквартирного будинку (що є статутною діяльністю ОСББ), а визнання його недійсним може створити негативні наслідки для мешканців будинку. Та рішенням правління ОСББ від 30.10.2020 року, відображеному у протоколі №15, було скасовано пункт 3 рішення засідання членів правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року, відображений у протоколі №13, щодо тимчасового не підключення боржників.

На відзив на позовну заяву позивачем надано відповідь на відзив, відповідно до якої стверджує, що твердження відповідача, про підключення належної позивачу квартири до мережі електропостачання разом з іншими квартирами у четвертому під`їзді не відповідає дійсності та спростовується листом ДТЕК Одеські електромережі від 23.10.2020, № 120/03-1635, а конструкції «недійсність рішення» та «скасування рішення», як за підставами, так і за своїми правовими наслідками сильно різняться. Наявність підстав для визнання рішення недійсним має встановлюватися судом на момент його прийняття. Тобто, недійсність рішення має існувати в момент його прийняття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 139) про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди - задоволено частково, постановлено:

визнати недійсним рішення правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020р. про тимчасове не підключення боржників в електромережу до повного погашення боргу по СДПТ, вивезенню сміття, ліфту, резервного фонду;

визнати дії ОСББ «Надія 139» щодо відключення від мережі електропостачання квартири АДРЕСА_3 , незаконними;

стягнути з ОСББ «Надія 139» моральну шкоду 700 ,00 грн. на користь ОСОБА_1 ;

стягнути з ОСББ «Надія 139» судовий збір в сумі 840,80 грн. на користь держави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із вказаним рішенням 16 липня 2021 року представником ОСББ "Надія 139" було подано апеляційну скаргу на вказане рішення, де їз посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права ставиться питання про його скасування з подальшим ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог

При цьому посилаючись на те, що на виконання рішень відображених у Протоколі №13 засідання членів правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року, 01.07.2020 року між ОСББ «Надія 139» та ОСОБА_2 було укладено договір №5 на виконання робіт. Предметом договору є зокрема монтаж електропроводки тощо у 6 під`їздах будинку за адресою АДРЕСА_1 . Згідно п.3.1 Договору роботи мають бути проведені у період з 01.07 2020 року по 30.10.2020 року.

Вiдповiдно у період дії Договору ОСОБА_2 проводились роботи передбачені предметом договору для чого з метою дотримання безпеки проводились відключення у певних парадних будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт від 03.07.2020 року, 07.08.2020 року, 10.08.2020 року, 09.09.2020 року.

Окремих актів щодо відключення/підключення квартири позивача не складалось. Належна позивачу квартира електропостачання разом з іншими була підключена до мережі квартирами у четвертому під`їзді, що підтверджується актом від 16.10.2020 року. Підключення квартир під`їзду №4 здійснювалось у період по 15 жовтня зважаючи на присутність власників квартир вдома.

Позивачем не було надано жодних доказів які б підтверджували його посилання на те, що електроенергію у нього в квартирі було відключено ввечері 08.10.2020 року, відповідно під час розгляду справи не було встановлено на підставі належних та допустимих доказів у який саме проміжок часу була відсутня електроенергія та ким було вчинено дії із відключення від мережі.

Оскаржуване рішення обгрунтовано наявними у матеріалах справи фотокартками, які не можуть вважатися належними доказами, адже не містять відмітки про дату здійснення фіксацii та iнформації про місце такої фіксації.

Оскаржуване рішення було проголошено у судовому засіданнi яке відбулось за відсутності представника апелянта. При цьому судом визначено, що незважаючи на те, що представник відповідача приймає участь в розгляді іншої справи дата судового засідання була погоджена та відома їй а тому причину неявки було визнано не поважною. Представником апелянта було повідомлено суд, що 16.06.2021 року з 9.00 по 11.00 представник має бути присутня на комісії з розгляду звернень про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради як представник заявника ТОВ «Паллада-Склад Ко».

Можливсть розгляду справи за відсутності сторони чи представника у разi в незалежності від причини стосується усіх сторін окрім відповідача згідно ч 233. ЦПК України. Вiдповiдно судом було порушено положення цивільного процесуального законодавства щодо порядку розгляду справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.08.2021 року апеляційну скаргу ОСББ "Надія 139" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, судом буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

13 вересня 2021 року ОСББ "Надія 139" подано заяву, якою усунуто недоліки зазначені у вище вказаній ухвалі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.09.2021 року провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСББ "Надія 139" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди було відкрито.

Ухвалою від 17.09.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити.

Позивач заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом від 18.08.2011 року № 31012557.

Відповідно до рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 року, № 1360-VII «Про передачу багатоквартирних жилих будинків, що обліковуються на балансі комунальних підприємств житлово-комунального сервісу Одеської міської ради, в управління (на баланс) об`єднань співвласників багатоквартирних будинків» балансоутримувачем будинку АДРЕСА_4 .

У ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» за адресою: АДРЕСА_5 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься фото об`яв, розміщуваних на дверях під`їзду № 4 у будинку АДРЕСА_1 за період з липня по жовтень 2020 року про здійснення заміни електромереж та не підключення квартир при наявності заборгованості, де на мал. 3 вказано про наявність заборгованості у кв. АДРЕСА_6 у сумі 4088,60 грн.

На мал. 1 міститься інформація, що правлінням ОСББ «Надія 139» 22.06.2020 року прийнято рішення про тимчасове не підключення боржників в електромережу до повного погашення боргу по СДПТ, вивезенню сміття, ліфту, резервного фонду.

Відповідно до протоколу № 13 засідання членів правління ОСББ «Надія 139» від 22 червня 2020 року, правлінням ОСББ «Надія 139» прийнято рішення тимчасово не підключати боржників.

В матеріалах справи міститься заява позивача від 09.10.2020 року до АТ «Одесаобленерго», що змінило назву на АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» щодо протиправного відключення 08.10.2020 року його квартри від електропостачання.

Відповідно до листа АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 23.10.2020, № 120/03-1635, 08.10.2020 року Північним РЕМ ні яких робіт не проводилося та аварійних відключень не було. Послугу електропостачання було відновлено співробітниками північного РЕМ 09.10.2020 року в 17.00.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, цивільне та цивільне процесуальне законодавство України визначає три окремі підстави для захисту цивільних права, свобод чи інтересів особи: їх порушення, невизнання, оспорювання.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно із абз. 5 ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Ч. 2 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (ч. 1 ст. 98 ЦК України).

Враховуючи наведене вище, ОСББ є юридичною особою, створеною власниками квартир та нежитлових приміщень для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна, відтак апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що спір у даній справі є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи і повинен розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки як зазначалось раніше, позивач є власником житлового приміщення у багатоквартирному будинку, а спір стосується захисту його права як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, прийняттям рішень, що стосуються діяльності юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №813/6286/15, від 06.02.2019 у справі №462/2646/17 та від 02.10.2019 у справі №501/1471/16-ц.

Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників (абз. 3 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Частиною 9 статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначені питання, які безумовно відносяться до виключної компетенції загальних зборів співвласників, зокрема, питання визначення обмежень на користування спільним майном (абз. 9 ч. 9 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою НКРЕКП 14.03.2018, № 312 містять вичерпний перелік підстав та суб`єктів, які мають право відключити споживача від споживання електричної енергії. Зокрема, таким суб`єктами є виключно електропостачальник та оператор системи розподілу.

Тобто ОСББ є споживачем електричної енергії на рівні мешканців будинку та власників нежитлових приміщень в будинку.

Слід зазначити про те, що Конституція України у ст. 41 гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною 9 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що збори представників не можуть вирішувати питання, які стосуються майнових прав співвласників, погіршують умови використання майна або умови проживання.

Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини кожен має право на такий життєвий рівень, включаючи житло, який є необхідним для підтримання його здоров`я і добробуту його самого та його сім`ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до абз. 10 ч. 9 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" питання щодо визначення обмежень на користування спільним майном належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.

ОСББ не є постачальником електричної енергії, не здійснює діяльність з розподілу електричної енергії та її комерційного обліку, оскільки воно не має відповідної ліцензії, яка видається регулятором.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" для забезпечення безперервності та безпеки електропостачання енергопостачальник або інший суб`єкт господарювання, який має дозвіл на проведення таких робіт, здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання в житлових будинках.

Відповідно до п. 2.4.4., п. 4.17, п. 5.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 відключення електроустановки може застосовуватись у разі несплати використаної (спожитої) електроенергії або аварії та виключно Оператором системи - ТОВ Київські енергетичні послуги.

Подібної позиції, як слідує з листа Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 притримується спеціально уповноважений орган, що забезпечує формування та реалізацію державної регіональної політики, державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСББ «Надія 139» не являється співвласником вищевказаних мереж, а діючим законодавством не передбачено право статутних органів ОСББ приймати рішення про від`єднання тієї чи іншої квартири від системи електропостачання будинку.

Щодо подальшого скасування рішенням правління ОСББ від 30.10.2020 року, відображеному у протоколі №15, пункту 3 рішення засідання членів правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року, відображеного у протоколі №13, щодо тимчасового непідключення боржників, то скасування рішення, не позбавляє особи, права якої таким рішенням порушені, права на звернення до суду з позовом про визнання такого рішення недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права в зв`язку з чим, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСББ "Надія 139" залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова