ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2539/21 Справа № 208/8185/18 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 «про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 листопада 2008 року Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 05692-67-08 відповідно до умов, остання отримала кредит у розмірі 5300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 25 листопада 2011 року.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області було прийнято заочне рішення 19 березня 2014 року, яким задоволено позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 771 грн. 7 коп. та відшкодування сплати судового збору 377,71 грн.

30.03.2014 року набрало законної сили заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.03.2014 року у справі 208/9298/13.

Впродовж трьох повних місяців, з дня набрання заочним рішенням законної сили, Відповідач добровільно не сплатила стягнутих рішенням сум.

У зв`язку з чим, 04.07.2014 року Позивач звернувся з заявою про примусове виконання до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ.

07.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43905738, заборгованість за яким утримується із заробітної плати ОСОБА_1 бухгалтерією КЗОЗ «ЦПМСД № З».

Так, лише 03.06.2015 року було перераховано перший платіж за ВП № 43905738 у розмірі 771, 78 грн.

Впродовж періоду з 01 квітня 2014 року з дня наступного після набрання законної сили заочним рішенням суду по листопад 2018 року, сума заборгованості зазнала інфляційних втрат.

Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ наведені у листі Верховного суду № 62-97р від 03.04.97 року.

Згідно з розрахунком, виконаним з врахуванням листа Верховного суду № 62-97р від 03.04.97 року, інфляційні втрати з суми заборгованості за період з 01.04.2014 р. по листопад 2018 р. складають 33 369 грн. 31 коп.

Крім того, за період з 01.04.2014 р. по листопад 2018 р. нараховано 3 % річних, що складає 3 387 грн. 4 коп.

Загалом, розмір встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми дорівнює 36 756 грн. 71 коп.

Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" інфляційні витрати в розмірі 33 369 грн. 31 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" 3 % річних розміром 3 387 грн. 04 коп. та стягнути судовий збір по справі.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року в задоволені позову Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає запотрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 листопада 2008 року Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 05692-67-08 відповідно до умов, остання отримала кредит у розмірі 5300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 25 листопада 2011 року.

19 березня 2014 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору було прийнято заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 771 грн. 7 коп. та відшкодування сплати судового збору 377,71 грн (а.с. 4).

30.03.2014 року набрало законної сили заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.03.2014 року у справі 208/9298/13.

Позивач на підтвердження розміру збитків за прострочення грошового зобов`язання надає розрахунок з врахуванням листа Верховного суду № 62-97р від 03.04.97 р. (а.с. 21-28).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та не обґрунтованість, оскільки позивачем Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» жодним доказом не необґрунтовано та не доведено, викладені в позовній заяві обставини, а саме ні звернення до державної виконавчої служби, ні розмір суми сплаченої заборгованості за виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

У абз. 1, 2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.. 526, 599 ЦК України.

Набрання законної сили рішенням суду про стягнення грошового боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання, а боржник несе обов`язок відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час до виконання рішення суду про стягнення грошового боргу.

Водночас беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому нарахування у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних слід здійснювати на заборгованість в розмірі 37 771,70 грн, з огляду на наступне.

Відповідно до інформації Заводського ВДВС м.Кам`янського ГТУЮ у Дніпропетровській області від 21.11.2018 року за № 39642 зазначено, що на виконанні у даному відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 43906005 з примусового виконання виконавчого листа №208/9298/13 від 19.03.2014 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованості за кредитним договором № 05692-67-08 від 25.11.2008 року у розмірі 37 771,70 грн., який надійшов на адресу ДВС 04.07.2014 року .

Залишок заборгованості по ВП № 43905738 складає 3 406,65 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач так до теперішнього часу і не виконала свого зобов`язання по поверненню грошових коштів, кредитній спілці були спричинені збитки внаслідок росту інфляції за той час.

Враховуючи зазначене, перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків за прострочку грошового зобов`язання за період з 01.04.2014 року по 31.05.2015 року та за період з 01.06.2015 року по 31.11.2018 року (з врахуванням стягнення у виконавчому провадженні № 43905738) колегія суддів вважає його обґрунтованим та приймається колегією як належний і допустимий доказ у цій справі.

За цим розрахунком, інфляційні втрати на суму боргу 37 771,70 грн., за період з 01.04.2014 року по 31.11.2018 року, становлять 33 369 грн. 31 коп.

Три процента річних від простроченої суми в розмірі 37 771,70 грн., за період з 01.04.2014 року по 31.11.2018 року, становлять 3 387 грн. 04 коп. (а.с.21-27).

Всього, таким чином, розмір збитків склав 36 756,35 грн.

Виходячи з вищезазначеного, судом встановлено, що відповідачем основне зобов`язання за кредитним договором на час розгляду справи судом не виконано ані добровільно, ані у примусовому порядку, відповідач повинна нести обов`язок за прострочення грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

На підставі викладеного суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 33 369 грн. 31 коп., трьох процентів річних у розмірі 3 387 грн. 04 коп.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та позовних вимог у справі до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій з відповідача на користь позивача слід стягнути 4802,5грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" інфляційні втрати у розмірі 33 369 грн. 31 коп., 3 % річних у розмірі 3 387 грн. 04 коп., судовий збір у розмірі 4802,5грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: