Дата документу 06.12.2021
Справа № 937/7131/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 грудня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Бєгушева Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,
представника позивача-адвоката Юрова В.П.,
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай-літня кухня «Б-1», гараж «В-1», сарай «Д-1», вбиральня «Г-1», які належать ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності на підставі договору дарування від 16.11.1992 належить Ѕ частина домоволодіння по АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частина домоволодіння належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Наприкінці 2007 року ОСОБА_2 надала позивачу у володіння належну їй частку будинку, передала оригінали документів, та виїхала з будинку, після чого жодного разу не виходила на зв`язок і не приїжджала. Зараз місце перебування відповідачки невідоме. Позивач разом з сім`єю проживає у вищезазначеному будинку та добросовісно володіє майном ОСОБА_2 . Фактично з 2007 року він відкрито та безперервно володіє Ѕ часткою домоволодіння, продовжує мешкати в будинку понад 14 років, утримує будинок, сплачує комунальні платежі, робить ремонти. Відповідачка фактично відмовилась від своєї власності, і майном не цікавиться, а позивач бажає оформити право власності.
Ухвалою судді від 26.08.2021 року відкрито провадження, призначене підготовче засідання.
Ухвалою суду від 14.09.2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за обставинами, в ньому викладеними. Позивач зазначив, що дійсно з 2007 року добросовісно володіє будинком АДРЕСА_1 , та з цього часу відповідачка за зазначеною адресою не з`являлась на не цікавилась будинком.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, з невідомої суду причини, про дату слухання справи повідомлена належним чином шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача та його представника, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 16.11.1992, посвідченому державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 1-4074, належить Ѕ частка домоволодіння по АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2565571 від 15.01.2004 /а.с. 5-6,7/.
Іншим співвласником Ѕ частки вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.1994, даний факт підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16439216 від 28.10.2007 /а.с.8-9.
Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , власниками будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по Ѕ частині кожному/а.с.10-12/.
В матеріалах справи мається відповідь Мелітопольського відділу ДРАЦС у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 27.10.2021 № 3879/21.24-137, про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_1 . Добре знає їх родину, оскільки ОСОБА_1 -чоловік її однокласниці. Тісно спілкуються приблизно 5-6 років, допомагали їм ставити вікна в будинку, завжди вважала, що будинок належить тільки родині ОСОБА_1 , та не знала, що є ще один співвласник будинку.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що позивача по справі знає які сусіда. Проживає по вул. Українській з 2001 року. Їй відомо, що приблизно з 2007 року ОСОБА_1 проживає в цілому будинку та є його господарем. Всі питання по обслуговуванню будинку та комунальні питанням вирішує тільки він.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що товаришує з позивачем, та йому відомо, що той придбав другу половину будинку АДРЕСА_1 в 2007 році. Він бував у нього в гостях, бачив, що той провів в будинок газ, зробив ремонт, в якому він йому допомагав.
Крім того, позивачем були надані письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , посвідчені головою квартального комітету № 9 Латишевою Т.В., якими вони підтвердили той факт, що ОСОБА_2 з 2007 року не мешкає за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
З пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Відповідно пункту 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 14.05.2019 року у справі № 910/172717, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а самі наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужім майном; відкритість володіння; безперервність володіння сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Дослідженими судом доказами підтверджено, що позивач, починаючи з 2007 року і по теперішній час проживає у будинку АДРЕСА_1 , та з 2007 року добросовісно та відкрито володіє Ѕ частиною будинку, що належить відповідачці ОСОБА_9 .
Водночас, відповідачка ОСОБА_9 у будинку не проживає з кінця 2007 року, коли вона передала ключі від будинку позивачу по справі та виїхала у невідомому напрямку, не приймає участі в утриманні будинку, її місцезнаходження невідоме.
Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів та продовжує понад 14 років відкрито і безперервно володіти Ѕ частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить відповідачці ОСОБА_9 , і доказів на спростування даних обставин в судовому засіданні не надано, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на дану частину нерухомого майна за набувальною давністю.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 259, 265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай-літня кухня «Б-1», гараж «В-1», сарай «Д-1», вбиральня «Г-1», яка належала ОСОБА_2 , припинивши право власності її на вказану частину домоволодіння.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом України.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
СУДДЯ: Ю.В.Ковальова