Провадження № 2/522/2299/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору про поділ спільного майна подружжя недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати договір про поділ спільного майна подружжя, укладений між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), посвідчений 14.08.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І., зареєстрований в реєстрі № 1931 недійсним з моменту його укладення.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що зазначений договір вчинений під тиском, не відповідав волі позивача, як стороні договору та є завідомо невигідним для нього.

Ухвалою суду від 14.09.2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 23.12.2020 року.

05.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що невідповідність договору внутрішній волі позивача та його укладення на завідомо невигідних для позивача умовах, нічим не доведено.

04.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача посилається на те, що обставини, які викладені у відзиві є надуманими.

У судове засідання 23.12.2020 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Розгляд справи відкладено на 23.03.2021 року.

03.03.2021 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача посилається на суперечливість вимог позивача та їх не доведеність належними доказами.

У судове засідання 23.03.2021 року з`явилися представники позивача, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 16.06.2021 року.

У судове засідання 16.06.2021 року з`явилися представники сторін, роз`яснено права та обов`язки. По справі оголошено перерву до 13.10.2021 року.

13.10.2021 року у зв`язку зі знаходження судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 29.11.2021 року.

29.11.2021 року у судове засідання з`явився представник відповідача. Судом у якості свідка допитано ОСОБА_4 , яка була присутньою під час укладення спірного договору та яка повідомила суду, що під час укладання спірного договору у нотаріуса позивач був в доброму психоемоціональному стані та не виказував будь-яких заперечень стосовно умов договору. Оголошено перерву до 07.12.2021 року.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, залишено без розгляду.

07.12.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, у судовому засідання допитано у якості свідка ОСОБА_5 , який, як знайомий позивача з 1997 року пояснив, що позивач змушений був підписати спірний договір на умовах відповідачки, для врегулювання майнового спору між сторонами, та повернення від відповідача, належного позивачеві паспорту моряка. Оголошено перерву до 14.12.2021 року.

У судовому засіданні 14.12.2021 року представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Представник позивача просив закінчити розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, на підтвердження чого Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 . Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За час спільного проживання подружжя надбало спільне рухоме та нерухоме майно.

14 серпня 2019 року між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 підписано договір про поділ спільного майна подружжя.

За договором про поділ спільного майна Відповідачу залишається в особистій власності:

Квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 16.01.2013 року за реєстровим № 4-28, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.01.2013 року під №12728, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 920151101; нежитлове приміщення - кладова, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 6,2 кв.м., оформлене на ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 50716467, видане державним реєстратором на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції в Одеській області 24.12.2015 року, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.12.2015 року, номер запису про право власності 12723289, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 4,8 кв.м., оформлене на ОСОБА_2 право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2019 року, номер запису про право власності 32621750, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

Позивачу залишається: транспортний засіб марки Тойота модель RAV4, тип транспортного засобу - Загальний легковий універсал-В, 2016 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований Центром 5141 23.11.2016 року, дата першої реєстрації 23.11.2016 року, набутий на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , видано Центром 5141; машиномісце № НОМЕР_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 14.9 кв.м., набуте на ім`я ОСОБА_1 , право власності зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.12.2016 року, номер запису про право власності 17835972, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Позивач посилається на те, що він був змушений був укласти спірний договір взамін на те, що Відповідач в нотаріальній конторі поверне йому оригінал паспорту та за спільною згодою підпише документи на розлучення. Отримання закордонного паспорту давало Позивачу можливість підготувати пакет документів, щоб знову піти в рейс, заробити гроші, які вже на момент укладення спірного договору скінчились. Зароблені ним до цього кошти, були перераховані на розрахунковий рахунок Відповідача, а остання відмовлялась віддати, їх мотивуючи тим, що і отриманих ним 10000 доларів США позивачу вистачить.

Позивач посилається на те, що одразу після підписання спірного договору Відповідач в нотаріальній конторі віддала Позивачу оригінал закордонного паспорту, а 16.09.2019 року рішенням Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/14166/19 укладений шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є юридичні факти. Ними можуть бути дії та події. Найбільш поширеною підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є правочини (договори), які є діями, спрямованими на виникнення, зміну та припинення цивільних прав і обов`язків (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом (ч.ч.1,4 ст.12 ЦК України).

Порушене суб`єктивне право підлягає примусовому захисту способами, передбаченими частиною 2 статті 16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним (п.2 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму ВСУ № 9, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Правочини, що укладаються під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини.

Перелік тяжких обставин дав Верховний Суд України у своїй Постанові від 19.03.2014 №6-2цс14.

На думку ВС, тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти правочин.

Верховний Суд України в своїй постанові від 21.12.2016 року у справі № 6-2766цс16, звернув увагу, що відповідно до висновку ВСУ, викладеного у постанові від 19.03.2014, за змістом частини першої статті 233 ЦК України тяжкими обставинами в розумінні цієї норми можуть бути, зокрема, тяжка хвороба особи, загроза втратити житла тощо. Правочин, який вчинено особою від впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризується тим, що особа його вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини; такий правочин може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину; зазначена норма не передбачає обмежень чи заборон її застосування до окремих правовідносин, що виникають, зокрема, з договору дарування.

Отже, з аналізу вказаних норм та висновків, вбачається, що наявність тяжкої обставини повинна кореспондуватися з встановленою судом необхідністю укладення спірного правочину для усунення або зменшення цієї обставини.

Сама по собі угода про поділ майна подружжя є правом цього подружжя, яке передбачено нормами сімейного законодавства. При цьому ці норми надають свободу подружжю визначити розмір часток кожного з них у спільному майні, які за відсутності такої згоди вважаються рівними.

З матеріалів справи вбачається, що майно, яке є предметом спірного договору, поділене подружжям в залежності від того, на ім`я кого це майно вже було зареєстроване до підписання спірного договору. Будь-яких доказів того, що режим права власності на вказане майно може бути змінений позивачем суду не надано.

На переконання суду, фактично єдиною підставою, яка свідчить про наявну для позивача необхідність укладення спірного правочину для усунення тяжкої для себе обставини, позивач наводить необхідність повернення від відповідачки його закордонного паспорту, який остання. За твердженням позивача утримувала у себе.

Однак, по-перше, втрата закордонного паспорту не позбавляє особу можливості звернутися до органу державної міграційної служби із заявою про видачу нового закордонного паспорту, окрім того, особа може мати кілька закордонних паспортів.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач мав можливість оформити новий закордонний паспорт, а тому саме по собі утримання відповідачем у себе закордонного паспорта позивача не може свідчити про наявність у позивача обставин, для усунення яких він був змушений підписати спірний договір.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 141, 223, 235, 241, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору про поділ спільного майна подружжя недійсним залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 20 грудня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена

14.12.21