Справа № 466/3831/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом адвоката Яцишина І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

29 квітня 2021 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій просить суд постановити рішення, яким припинити стягнення з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення нею повноліття але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2010 року.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача:

Позивач зазначив, що 15.02.2010 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова, укладений між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвано.

15.02.2010 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення нею повноліття але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення про стягнення аліментів виконується Галицьким відділом ДВС у м. Львові.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2010 року вирішено позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також повідомив, що позивач останній раз бачив свою дитину ОСОБА_4 ще у 2010 році та на скільки йому відомо від подруг колишньої дружини ОСОБА_5 , остання тривалий час проживає за межами України.

При цьому, стверджує, що коштами які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2010 року користуються інші особи та не використовуються на потреби дитини.

Позиція відповідача та третьої особи:

У наданий відповідачу ОСОБА_2 ухвалою від 19.05.2021 року про відкриття провадження у справі та про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні строк для подання відзиву на позовну заяву заперечень проти позову до суду не надходило.

Від третьої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у встановлений ухвалою від 19.05.2021 року про відкриття провадження у справі та про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні строк пояснень до суду не надано.

Процесуальні дії у справі:

19 травня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, на адресу суду представник ОСОБА_3 02.08.2021 року та 18.08.2021 року подав заяву, у якій вказує, що позовні вимоги позивач і його представник підтримують та розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про її виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала, причин неявки не повідомила.

Представник третьої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлявся про час, місце та дату розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність не подала, причин неявки не повідомив.

У відповідності до ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

За даних обставин, враховуючи наявність зазначених умов проведення розгляду справи, суд розглянув справу за відсутності учасників, на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15.02.2010 року.

Згідно свідоцтва про народження від 15.08.2008 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15.02.2010 року визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини заробітної плати щомісячно до досягнення нею повноліття але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2010 року позбавлно ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З`ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить наступного висновку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Позивач ОСОБА_6 просить суд ухвалити рішення, яким припинити стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 оскільки вважає, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину.

Однак, позивачем не доведено і не підтверджено належними та допустимими доказами про те, що відповідач ОСОБА_2 не витрачає отримувані нею аліменти на дитину та з приводу можливого користування визначених рішенням суду від 15.10.2010 року аліментів невідомими особами.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним, таким, що не ґрунтується на вимогах закону, жодними належними та допустимими доказами позивачем доводи не підтверджено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 18, 76, 79, 81, 264 ЦПК України, ст.ст. 7, 18, 180, 181, 188, 192, 273 СК України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову адвоката Яцишина І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про припинення стягнення аліментів відмовити.

Позивач: ОСОБА_6 , 1982 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, останнє відоме місцепроживання: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер