Справа № 751/1680/21
Провадження № 2-з/752/594/21
У Х В А Л А

16 серпня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.,

вирішивши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації,управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком ,

встановив:

у провадженні судді Новозаводського районного суду м.Чернігова знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації,управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком.

На підставі ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.03.2021 року зазначена вище цивільна справа 19.04.2021 року надійшла до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.05.221 року зазначену вище справу прийнято до провадження судді Плахотнюк К.Г. за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання.

25.06.2021 року позивачка ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом зобов`язання відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

надавати можливість ОСОБА_1 безперешкодно спілкуватися, бачитися та проводити час разом з сином та відвідувати басейн плавально-оздоровчий комплекс Sport та центр дитячого розвитку «Дочки-синочки» без участі ОСОБА_2 шляхом передання дитини, ОСОБА_3 матері ОСОБА_1 , кожного тижня, починаючи з 18:00 год. четверга по 18:00 год. неділі включно, за адресою місця проживання матері в АДРЕСА_1 ;

надавати можливість ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 відвідувати басейн Плавально-оздоровчий комплекс Desna Aqua Sport та центру дитячого розвитку «Дочки-синочки», які знаходяться в місті Чернігові.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Також, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що між сторонами у справі є спір щодо визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За правилами ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Крім того, у статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Судом встановлено, що ухвалою Новазаводського районного суду міста Чернігова задоволено частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення її ж позову до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації,управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, шляхом зобов"язання ОСОБА_3 щоденно надавати можливість ОСОБА_4 побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі за місцем проживання батька дитини.

При цьому, заява про забезпечення способу участі матері, ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином у визначені дні та час без присутності батька, є необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Так, ті обставини, що між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання спільної дитини, а також твердження заявниці, що наразі належно не виконуються вжиті Новазаводським районним судом міста Чернігова заходи забезпечення її ж позову у межах якого вона повторно звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, не самі по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний спосіб.

Крім того, вказаний спір не може бути забезпечений у спосіб, визначений позивачкою, оскільки визначення порядку участі у вихованні дитини є самостійним предметом спору, і таке право може бути захищене шляхом подачі іншого позову в порядку ст.159 Сімейного кодексу України.

У свою чергу ініційований позивачкою вид забезпечення позову фактично є вирішенням нових позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по суті.

При цьому, такий спосіб забезпечення позову суперечить змісту самого інституту заходів забезпечення, меті його застосування та не відповідає позовним вимогам, на забезпечення яких його має бути вжито.

Крім того, позивачкою належним чином не обґрунтовано того, що вказаний нею захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, як не обґрунтовано і ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття такого заходу.

З урахуванням наведеного, заява про забезпечення позову у цій частині є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації,управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г.Плахотнюк