Дата документу 07.09.2021 Справа № 318/378/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/378/19
Провадження №22-ц/807/2663/21
Головуючий в 1-й інстанції - Васильченко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.,
секретарСеменчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року, ухвалене у м. Кам`янка-Дніпровська у справі за позовом Василівської окружної прокуратури до Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в лютому 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах держави до Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення п`ятої сесії сьомого скликання Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється», зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області. В обґрунтування позову посилався на те, що Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району в порушення вимог ст.ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, ч. 1 ст. 20, ст. 186 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передана у приватну власність ОСОБА_1 земельна ділянка рекреаційного призначення зі зміною цільового призначення на сільськогосподарські землі, що розташована в межах прибережної захисної смуги Каховського водосховища та без проведення земельних торгів, чим порушено ст.ст. 134-135 Земельного кодексу України. У зв`язку з тим, що Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області виступає відповідачем у справі, а інші органи не мають повноважень для звернення до суду, заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області виступив позивачем у справі.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року, позов Василівської окружної прокуратури до Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку задоволено.

Скасовано рішення п`ятої сесії сьомого скликання Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20.05.2016 року № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється».

Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області (провулок. Центральний, 10, с. Благовіщенка, Василівський р-н, Запорізька обл., 71330, ).

Стягнуто з Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області (провулок. Центральний, 10, с. Благовіщенка, Василівський р-н, Запорізька обл., 71330, ) на користь прокуратури Запорізької області (, юридична адреса: вул. Матросова, 29а, м. Запоріжжя, 69057), розрахунковий рахунок 0271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2019 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1921,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Запорізької області в особі Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області (вул. Молодіжна, 3 м. Енергодар, Запорізька область, 71503, , розрахунковий рахунок 0271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2019 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1921,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, який діяв та був чинний на дату виділення земельної ділянки, передбачав дотримання ширини прибережної смуги. По всій смузі в аналогічному порядку виділені земельні ділянки, стосовно яких прокуратурою жодних позовів не подано. Позивач у справі є неналежним, а наявність підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором є необґрунтованою.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Василівська окружна прокуратура, зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області 20.05.2016 прийняте рішення № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється».

На підставі п. 1 рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, для індивідуального садівництва загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0065 для передачі у власність громадянину ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Пунктом 2 вказаного рішення земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: :01:010:0065 переведено із земель рекреаційного призначення в землі сільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 .

Пунктом 3 вказаного рішення громадянину ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер: :01:010:0065 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 03.07.2017 № 2 «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Благовіщенська сільська рада Василівського району Запорізької області є правонаступником прав та обов`язків Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Вказане підтверджується рішенням Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 14.09.2017 № 1 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.12.2018 земельна ділянка кадастровий номер :01:010:0065, розташована: АДРЕСА_1 є, цільове призначення: для індивідуального садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0065 зареєстроване 25.07.2016 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 8-3 від 20.05.2016.

Аналогічні відомості містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:010:0065.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 12.12.2018 № 02-01-25/304 земельні торги про виділення громадянину ОСОБА_1 у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» не проводились. До зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0, 05 га, яка виділена громадянину ОСОБА_1 у власність на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» вказана земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення. Земельна ділянка площею 0, 05 га, яка виділена громадянину ОСОБА_1 у власність на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» знаходиться на відстані приблизно 30 м. від урізу води Каховського водосховища. Проект землеустрою щодо відведення громадянину ОСОБА_1 у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» державну експертизу не проходив. Генеральний план/План зонування та детальний план/ с. Іванівка затверджений рішенням № 3 Іванівської сільської ради від 26.10.2017 р.

Згідно інформації Міськрайонного управління Держгеокадастру у Кам`янсько-Дніпровському районі та м. Енергодарі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 28.01.2019 № 124/118-19 згідно картографічних матеріалів до Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту (с. Іванівка) Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області земельна ділянка кадастровий номер :01:010:0065 до 20.05.2016 року відносилась до категорії земель - землі рекреаційного призначення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року у справі № 808/203/18 за позовом Енергодарської місцевої прокуратури до Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району (правонаступник - Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району), яке набрало законної сили 24.06.2018, визнано протиправним та скасовано рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 09.10.2015 № 2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Каховського водосховища в межах населеного пункту с. Іванівка».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі № 808/203/18 встановлено, що представником відповідача не наведено та не підтверджено належними доказами факт того, що конкретні умови забудови, що склалась в с. Іванівка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області вздовж усього урізу води довжиною 5 км, не дають можливості встановити гнучку прибережну захисну смугу із змінами її ширини в залежності від містобудівної документації та конкретних умов забудови, що склалась по всій її довжині. Спірний проект землеустрою було погоджено лише територіальним органом Держгеокадастру України, водночас до Держводагенства та мін природи даний проект на погодження не надходив. До суду не надано доказів того, що проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Каховського водосховища в межах населеного пункту с. Іванівка Кам`янсьо-Дніпровського району Запорізької області пройшов процедури обов`язкової державної експертизи.

Спірна земельна ділянка розташована на відстані приблизно 30 м від урізу води Каховського водосховища.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер: :01:010:0065 по АДРЕСА_1 , який затверджений Іванівською сільською радою на підставі рішення від 20.05.2016 № 8-3, що не заперечувалось відповідачами, не пройшов процедури обов`язкової державної експертизи.

Оскільки на час прийняття Іванівською сільською радою рішення від 20.05.2016 № 8-3 був відсутній затверджений в установленому законодавством порядку Генеральний план/План зонування та детальний план/с. Іванівка Іванівська сільська рада при передачі земельної ділянки рекреаційного призначення зі зміною її цільового призначення у приватну власність ОСОБА_1 , порушила ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Земельні торги про виділення громадянину ОСОБА_1 у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» не проводились.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» є таким, що прийняте всупереч нормам земельного та водного законодавства і відповідно підлягає скасуванню, а оскільки підстава, на якій відповідачем ОСОБА_1 була набута спірна земельна ділянка, відпала, необхідним є зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, у пункті 26 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина друга статті 4 ЦПК України).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою (частина третя статті 56 ЦПК України).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на час звернення до суду).

Отже, на час подання позовної заяви - 25 лютого 2019 року, право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства належало заступнику керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39, 40 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» подальше представництво інтересів держави у справі № 318/378/19 здійснюється Василівською окружною прокуратурою Запорізької області.

Так, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті цього ж Закону)

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (пункт 70 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 ;року у справі № 587/430/16-ц). Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що прокуратурою підтверджено підстави для представництва інтересів держави у цій справі. Так, звертаючись до суду з цим позовом в якості позивача, прокуратурою зазначено, що внаслідок прийняття Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району незаконного рішення із комунальної власності об`єднаної територіальної громади Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області вибула земельна ділянка рекреаційного призначення. Оскільки відповідно до ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування» не визначено інший орган, до повноважень якого віднесено здійснення нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства при здійсненні органами місцевого самоврядування розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах населеного пункту, а порушення вимог земельного законодавства при наданні в користування земельної ділянки комунальної власності допущені Благовіщенською сільською радою Василівського району Запорізької області, якій законодавством надані відповідні повноваження та яка є відповідачем у справі то орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах відсутній.

З огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Благовіщенську сільську раду Василівського району Запорізької області одним зі співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування його оскарженого рішення, вірним є висновок суду першої інстанції, про можливість захисту прокурором інтересів держави за вимогами, які заявив прокурор.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині, як необґрунтовані. Вищенаведене також спростовує посилання апеляційної скарги в частині недотримання прокуратурою вимог щодо попереднього направлення листа про намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 58 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Статтями 61 Земельного кодексу України та 89 Водного кодексу України встановлені обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах Обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Отже, враховуючи вищевказані положення Водного кодексу України, Земельного кодексу України, за наслідками їх правового аналізу встановлено, що землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність громадянам та юридичним особам у виключному випадку, а саме можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів) та власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо, лише на умовах оренди.

Спірна земельна ділянка розташована на відстані приблизно 30 м від урізу води Каховського водосховища, а отже, рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області не відповідає положенням ст.ст. 58, 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України.

Згідно із ч.1 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Частинами 2, 3 статті 20 ЗК України встановлено, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою АР Крим, Радою міністрів АР Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 19 ст. 186 ЗК України документація із землеустрою подається для проведення державної експертизи землевпорядної документації у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов`язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Окрім цього, виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі.

Як встановлено, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер: :01:010:0065 по АДРЕСА_1 , який затверджений Іванівською сільською радою на підставі рішення від 20.05.2016 № 8-3, що не заперечувалось відповідачами, не пройшов процедури обов`язкової державної експертизи.

Вказане свідчить про порушення вимог ст. 186 Земельного кодексу України та ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» Іванівською сільською радою при прийнятті рішення від 20.05.2016 № 8-3.

Згідно зі ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, у тому числі для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків, зазначених у цій статті.

Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка: розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення); віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Оскільки на час прийняття Іванівською сільською радою рішення від 20.05.2016 № 8-3 був відсутній затверджений в установленому законодавством порядку Генеральний план/План зонування та детальний план/с. Іванівка Іванівська сільська рада при передачі земельної ділянки рекреаційного призначення зі зміною її цільового призначення у приватну власність ОСОБА_1 , порушила ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, відповідно до якої земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 135 ЗК України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених ч. 2 і 3 статті 134 цього Кодексу.

Земельні торги про виділення громадянину ОСОБА_1 у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» не проводились.

Встановивши вказані чисельні порушення норм водного та земельного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» є незаконним та підлягає скасуванню.

Оскільки підстава, на якій відповідачем ОСОБА_1 була набута спірна земельна ділянка, відпала, ОСОБА_1 зобов`язаний повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 вересня 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко