Дата документу 09.09.2021
Справа № 501/2638/21
УХВАЛА

09 вересня 2021 року м. Чорноморськ, Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіній О.В.,

справа № 501/2638/21.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чорноморську Одеської області скаргу ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про накладення арешту на майно та грошові кошти,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває скарга ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про накладення арешту на майно та грошові кошти.

ОСОБА_1 скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.09.2017 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ТОВ ОТП «Факторінг України» заборгованість за кредитним договором від 29.07.2008 року у розмірі 877 965,62 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн.. Виконавче провадження №55244981 перебувало на примусовому виконанні, стягнення не здійснювалось, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті відкрилась спадщина, яка прийнята в ѕ частині дружиною померлого ОСОБА_1 та ј частина матір`ю померлого ОСОБА_3 ..

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року за заявою головного державного виконавця Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області замінено боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 року, на його правонаступників : ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частка спадщини - 219 941,4 грн. зобов`язання перед кредиторами) та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині ( 3/7 частини спадщини 658 474,22 грн. зобов`язання перед кредиторами).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. у виконавчому провадженні №55244981 виконавчий лист повернуто стягувану (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») без виконання за заявою останнього.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. (далі «Виконавець») від 13.07.2021 року за заявою правонаступника попереднього стягувана - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» (далі - «Стягувач») відкрито виконавче провадження №66085027 про примусове виконання виконавчого листа №501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 877 965,62 грн.

Постановою «Виконавця» від 13.07.2021 року та на підставі вищезгаданої ухвали Іллічівського міського суду від 06.11.2018 року, замінено боржника ОСОБА_2 на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язнання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частки спадщини - 219 941,40 грн) та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині ( У частки спадщини - 658 474, 22 грн.).

Постановою «Виконавця» від 13.07.2021 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів - 967 762,18 грн.

Постановою «Виконавця» від 13.07.2021 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів на суму 967 762,18 грн.

Скаржник ОСОБА_1 вважає зазначені постанови незаконними, змушена звернутись до суду, та просить суд:

Визнати неправомірними постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні №66085027:

-від 13.07.2021 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно,що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів -967 762,18 грн.

-від 13.07.2021 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів на суму 967 762,18 грн.

та зобов`язати приватного виконавця Колечко Д.М. скасувати вказані постанови та поновити порушені права ОСОБА_1 ..

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила (а.с. 35).

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.надав до суду відзив, заперечував проти задоволення вимог скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 39-45).

Відповідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на примусовому виконання у приватного виконавця Колечко Д.М.знаходиться виконавче провадження ВП № 66085027 з примусового виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26.09.2017 року виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 877 965,62 гривень (а.с. 7-8).

Відповідно виконавчого провадження ВП № 66085027 з примусового виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26.09.2017 року виданого Іллічівським міським судом Одеської області замінено сторону виконавчого провадження ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Згідно виконавчого провадження ВП № 66085027 з примусового виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26.09.2017 року виданого Іллічівським міським судом Одеської області винесено постанову про арешт майна боржників ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

Відповідно виконавчого провадження ВП № 66085027 з примусового виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26.09.2017 року виданого Іллічівським міським судом Одеської області винесено постанову про арешт майна боржників ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

Згідно виконавчого провадження ВП № 66085027 з примусового виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26.09.2017 року виданого Іллічівським міським судом Одеської області винесено постанову про арешт коштів боржників ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 (а.с. 13-15).

Відповідно виконавчого провадження ВП № 66085027 з примусового виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26.09.2017 року виданого Іллічівським міським судом Одеської області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 16-17).

Суд, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, ознайомившись із копіями матеріалів виконавчого провадження, вважає, що вимоги скарги не підлягають до задоволення, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. в ході виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26.09.2017 р., виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ ОТП «Факторінг України» заборгованість за кредитним договором від 29.07.2008 року у розмірі 877 965,62 грн. були прийняті рішення та вчинені дії відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право скаржника при цьому порушене не було.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст. 1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У даному законі поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження. Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19.03.1997р. у справі «Hornsby v.Greece» ЄСПЛ зазначив, що для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (висновки ВСУ від 13.06.2016 року у справі №6-3172цс15; ВС від 11.04.2018 року у справі №918/858/16).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, шо оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 55 ЦПК України,

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі ст. 55 ЦПК України, У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами частини першої 1 статті 1268, частин першої та п`ятої статті 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості за кредитним договором № ML-505/074/2008 від 29.07.2008 року, присудженої судом на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Установивши, що після смерті ОСОБА_2 прийняли спадщину його мати ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки майна та дружина ОСОБА_1 у розмірі 3/4 частки, з урахуванням 1/4 частки майна, від якої відмовився син померлого ОСОБА_4 та 1/4 частки майна, від якої відмовився син померлого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження боржника ОСОБА_2 на його правонаступників: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частки спадщини 219 491,40 грн. зобов`язання перед кредиторами) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (3/4 частки спадщини - 658 474,22 грн. зобов`язання перед кредиторами).

У силу ст. 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Пункт 6 ч. 1 ст. 4 Закону № 1403-VIII та пункт 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувану права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону № 1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувану право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом № 1404-VIII. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувана та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені ст. 18 Закону №1404-VIII права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Застосування правила щодо обов`язкового передання виконавчого провадження від приватного виконавця до державного і навпаки призведе до порушення основоположного принципу диспозитивності, порушення права стягувана на вибір виконавця, передбаченого законом.

На підтвердження цього висновку колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити таке.

Системи державного та приватного виконання судових рішень не є рівноцінними та замінними. Так, для стягувана має значення звертатися до органу державної виконавчої служби чи до приватного виконавця, адже умови співпраці з державним та приватним виконавцем різняться. Звернення до приватного виконавця забезпечує стягувану можливість користуватися такими гарантіями і можливостями:

-обов`язкове страхування цивільної відповідальності приватного виконавця;

-можливість фінансування виконавчих витрат на виконання за власний рахунок приватного виконавця (тоді як орган державної виконавчої служби у разі недостатності авансового внеску завжди вимагає покриття додаткових витрат стягувачем);

-можливість встановлення в договорі з приватним виконавцем іншого розміру додаткової винагороди чи авансового внеску, своєчасного покриття витрат, пов`язаних зі здійсненням виконавчих дій, тобто можливість передбаченим законом способом вплинути на ефективність примусового виконання важливого для нього рішення шляхом відповідної мотивації приватного виконавця. Наведена мотивація є неможливою у разі здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби.

Забезпечення рівноцінної конкуренції між державними та приватними виконавцями судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) .

Забезпечення рівноцінної конкуренції між державними та приватними виконавцями судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015 - 2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20.05.2015 року № 276/2015.

Примусова передача виконавчого провадження від приватного виконавця до органів державної виконавчої служби позбавить стягувана вищенаведених прав та гарантій, установлених законодавством.

Необхідність передання виконавчого провадження іншому виконавцю, який перший відкрив провадження, може створиш істотні ускладнення як для стягувана (наприклад, якщо виконавець, який першим відкрив виконавче провадження щодо боржника, знаходиться у віддаленій від стягувача місцевості), так і для приватного виконавця, який буде змушений виконувати виконавчі документи по всій території України, не маючи для цього відповідних можливостей і ресурсів. Це може спричинити суттєве підвищення витрат на виконання, які буде змушений нести стягувач і які можуть бути не покриті за рахунок коштів боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Щодо скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовичавід 13.07.2021 р. про арешт майна та грошових коштів боржника, суд вважає, що вказані постанови приватним виконавцем винесені в межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні скарги, оскільки скаржником не надано переконливих доказів протилежного щодо порушення вимог закону в ході виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 р., виданого Іллічівським міським судом Одеської області, скарга є необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ст.ст. 19, 24, 28, 52, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про:

Визнання неправомірними постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні №66085027:

-від 13.07.2021 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно,що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів -967 762,18 грн.

-від 13.07.2021 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів на суму 967 762,18 грн.

та зобов`язати приватного виконавця Колечко Д.М. скасувати вказані постанови та поновити порушені права ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов