18 лютого 2021 року с.м.т.Шевченкове
Шевченківський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.
номер справи №637/1210/20 (2/637/54/21)
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
Позивач: представник АТ КБ «ПриватБанк» - Дашко В.М.
Відповідач: - ОСОБА_1
розглянувши в відкритому судовому засіданні в с.м.т.Шевченкове Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
07 грудня 2020 року позивач, акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 11 січня 2017 року, згідно якої відповідач отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3200.00 грн.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. В свою чергу відповідач, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та порушив умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою.
Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим порушив умови договору.
Станом на 12 жовтня 2020 року заборгованість становить 11 350.41 грн.; яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 6378.92 грн; заборгованість за поточним тілом кредиту - 00.00 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 6378.92; заборгованість по відсоткам (процентам) за користування кредитом - 0.00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0.00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 Цивільного кодексу України - 2228.96 грн.; нарахована пеня - 2742.53 грн.; нараховано комісії - 00.00 грн.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить - 11 350.41 грн. станом на 12 жовтня 2020 року, та судові витрати пов`язані з розглядом справи, документально підтверджені, в розмірі 2102.00 грн.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.84). Відповідач відзиви проти позову не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
З довідки Шевченківської селищної ради Харківської області від 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.11 ч.9 ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України відповідач місце якого невідомо викликається до суду через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. (повідомлення про розгляд справи виданий на веб сайті http:court.gov.ua від 03 лютого 2021 року ).
За таких обставин особа вважається повідомленою про розгляд справи належним чином.
Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.274 Цивільно-процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою судді від 29 грудня 2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.
29 грудня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 18 січня 2021 року з подачею відповідачем заяви з запереченням проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні.
Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.84).
Відповідач відзиви проти позову не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк та відповідачем за справою з метою отримання банківських послуг, 11 січня 2017 року підписана заява - анкета №б/н, згідно якої відповідач отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3200.00 грн.
За умов наданих послуг (договору) відповідач повинен виконувати правила користування платіжною карткою для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом (тіло кредиту), за відсотками, комісією та інших витрат.
При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит на платіжну картку.
В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено виконування зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилами ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 633 статті 638 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець , в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк».
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Отже, з огляду на зміст статей 633, 634 статті 638 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У заяві - анкеті позичальника від 11 січня 2017 року процентна ставка, штрафні санкції за не виконання зобов`язання не зазначені.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками (за простроченим тілом кредиту), нараховану пеню.
Проте в обґрунтовування позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Отже, суд дійшов висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.рrivatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-якій редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»(далі Закон № 1023-ХІІ).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІ споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України в Рішенні у справі за конституційним поданням, щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, у даному випадку анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Згідно зі ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1050 Цивільного кодексу України передбачено - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ч.2 статті 625 цього Кодексу.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
З наданих до суду матеріалах вбачається що відповідачем 23 травня 2017 році була отримана наступна кредитна карта № НОМЕР_1 строк дії якої закінчився в травні 2019 року.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути відсотки, пеню.
Стаття 81 Цивільно - процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування . Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.
Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки,.Також вона не містить умов та підстав зміни ліміту кредиту.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів.
З позовної заяви вбачається що позивач просить стягнути з відповідача тіло кредиту в сумі 6378.92 грн. зазначаючи при цьому що кредитний ліміт було збільшено до 3200.00 грн.
Належних та допустимих доказів того ,що відповідач отримав 6378.92 грн. позивачем суду не надано.
Отже, враховуючи надані суду докази, досліджені у їх сукупності суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в сумі 3200.00 грн., та заборгованості за відсотками на прострочений кредит в сумі 96.00 грн., які нараховані відповідно до положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
В частині стягнення з відповідача пені позовні вимоги задоволення не підлягають, як заявлені безпідставно.
Судові витрати.
Відповідно до частини 2 пункту 3 статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 133, 141, 223, 247, 263-265, 274, 280-283 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 527, 530, 549,,551,598,599,616, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статті 61 Конституції України суд, -
Позовну заяву акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ