Справа № 147/159/21
Провадження № 2/147/271/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 вересня 2021 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю секретаря Івасюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,

в с т а н о в и в:

17.02.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в якому просить стягнути на його користь 950,89 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до даних досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.10.2017 за №0000269 про обвинувачення відповідачки ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, остання 08.10.2017 року близько 18.45 год. приїхала на автомобілі разом з своїми знайомими, які одразу ж зайшли до адміністративної будівлі до АЗС «Ямал», що в с. Капустяни Тростянецького району Вінницької області. Зайшовши до приміщення АЗС «Ямал», ОСОБА_3 почала називати ОСОБА_1 по кличці «кікос», виражатись в його сторону нецензурною лайкою, говорила щоб той виходив на вулицю так як потрібно поговорити. Коли ОСОБА_1 виходив з приміщення АЗС, в дверях його наздогнала ОСОБА_2 і одразу ж почала наносити в область шиї удари руками. ОСОБА_1 в свою чергу злякався і почав тікати від неї в сторону СТО, але ОСОБА_2 наздогнала його біля палаток і кулаками обох рук почала наносити удари по голові, потилиці. ОСОБА_1 почав закривати голову руками та зігнувся. В цей час ОСОБА_2 коліном нанесла ОСОБА_4 удар з правої сторони в голову, роздерши йому праве вухо. Після цього ОСОБА_5 почав тікати, але ОСОБА_2 пробігши за ним близько 10 метрів наздогнала його, і в цей час в ОСОБА_1 випав телефон. Зігнувшись, щоб підняти телефон ОСОБА_1 отримав удар в область ребер, який ОСОБА_2 нанесла з правої ноги. Для усунення наслідків та лікування розладу здоров`я у вигляді забійної рани правої вушної раковини зі слідами хірургічного втручання, садна завушної ділянки, закритої черепно-мозкової травми в вигляді струсу головного мозку, що спричинили короткочасний розлад здоров`я до 21- дня потерпілим було витрачено грошові кошти на придбання ліків та інших предметів, необхідних для відновлення здоров`я, витрачені грошові кошти на медичне обстеження, всього в сумі 950,89 грн. Крім того просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000грн., оскільки він був вимушений терпіти сильний біль внаслідок завдання численних ударів по голові та шиї та страждати як тілесно так і душевно, оскільки дуже злякався за двоє життя. Окрім того вважає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з спричиненням відповідачем тілесних ушкоджень і ушкодженнями здоров`я, пов`язаних з травмою вуха та голови, яка потребує лікування. Відповідачка не бажає відшкодовувати завдану шкоду, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути понесені ним витрати.

Ухвалою судді від 22.02.2021 прийнято позовну заяву та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Дудін Л.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить провести розгляд справи без його та позивача участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи, проте повістки повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.29, 30, 36, 37, 47, 48, 57, 58, 64, 65). Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзиву на позов не подала.

Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 10.09.2021 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження (а.с.61). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року у справі №147/1257/17 повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРСР за №0000269 від 08 жовтня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України прокурору (а.с.9,10).

З копії обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному в ЄРСР за №0000269 від 08 жовтня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, вбачається, що потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 (а.с.11).

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 14 січня 2021 року у справі №147/1262/20 (провадження 1-кп/147/25/21) звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000269 від 08 жовтня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 22.01.2021 (а.с.7).

За змістом положень ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку КК виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 950,89 грн. На обґрунтування вказаної вимоги до позовної заяви позивачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували понесені ним витрати у зв`язку з вчиненим щодо нього злочином.

Оглянувши в судовому засіданні справу №147/1262/20 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст. 125 КК України, судом не встановлено жодного доказу понесення потерпілим ОСОБА_1 матеріальних витрат в результаті завданих ушкоджень здоров`ю, які заявлені в позові.

Отже, позивачем не доведено понесення ним матеріальних витрат на лікування в результаті спричинення відповідачем тілесних ушкоджень.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди завданої злочинними діяннями в сумі 950,89грн. не знайшли свого підтвердження, тому в даній частині слід відмовити в позові.

Також позивачем ставиться вимога про відшкодування моральної шкоди завданої злочином в сумі 10000грн.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як зазначено у п.3 вказаної постанови моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач в позовній заяві стверджує, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн., був вимушений терпіти сильний біль внаслідок завдання численних ударів по голові та шиї та страждав як тілесно так і душевно, оскільки дуже злякався за своє життя. Окрім того, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з спричиненням відповідачем тілесних ушкоджень і ушкодженнями здоров`я, пов`язаних з травмою вуха та голови, яка потребує лікування. Стверджує, що кримінальна справа тривалий час розглядалась різними судами, тому він постійно хвилювався, нервував.

Згідно з роз`ясненнями п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях, у зв`язку з перенесеним стресом внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, порушенням звичного способу життя через участь в досудовому розслідуванні і судовому розгляді вчиненого відносно нього кримінального правопорушення.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно з п.9 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачкою моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідачки та перенесених ним у зв`язку з цим страждань.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку він отримав.

Враховуючи, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного, суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, тому вважає можливим стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з заявленими позовними вимогами, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00грн.

Керуючись ст. ст. 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00грн.(три тисячі гривень 00 коп.)

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.(дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Тростянецьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, в порядку визначеному п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в 30 - денний строк з дня проголошення рішення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення протягом тридцяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Повне ім`я сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 20 вересня 2021 року.

Суддя А.М. Мудрак