Справа № 626/1507/21
Провадження № 2/626/513/2021
02.09.2021 року м. Красноград
Красноградський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Дудченко В.О.
за участю секретаря Зінченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що сторони перебували з 06.11.2010 року в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11.02.2020 року за позовом ОСОБА_2 було розірвано шлюб. За час спільного проживання ними набуте майно у вигляді грошових коштів , які ОСОБА_2 зберігала на рахунках АТ КБ "Приватбанк". На думку позивача, сума заощаджень складала 181600 грн. Оскільки вказані кошти є спільним майном подружжя та відповідач не забажав провести поділ спільного майна подружжя за взаємною згодою, позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви в сумі 908 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів - 454 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 5000 грн, витрати пов`язані з оплатою вчинення інших процесуальних дій - 1000 грн.
На виконання ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 14.06.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано інформацію стосовно рахунків ОСОБА_2 за період з 06.11.2010 року по 11.02.2020 року. 27.07.2021 до суду надійшли виписки по рахунках ОСОБА_2 . Станом на 11.02.2020 року на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , зберігалося 620,90 грн. Станом на 11.02.2020 року залишок по всіх раніше відкритих рахунках відповідача - 0,00 грн.
В судове засідання позивач не з`явився, відповідно до поданої ним заяви він просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.
Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоводенню виходячи з наступного.
Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з положеннями глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.
Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Згідно з статтею 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) та відповідно до вимог статті 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з вимогами ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.
У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України, інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.
У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року за № 11, роз`яснено, що грошові кошти (вклади), внесені у банківські установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У п. п. 23, 24 вказаної постанови Пленуму ВСУ судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Під час розгляду справи встановлено, що станом на 11.02.2020 року (день винесення рішення суду про розірвання шлюбу) на депозитному рахунку на ім`я ОСОБА_2 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", знаходились кошти в сумі 620,90 грн, тому вказані кошти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Грошові кошти, що знаходилися у банку на відповідному банківському рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , в сумі 620,90 грн підлягають поділу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а частиною 6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Витрати позивача на професійну правничу допомогу - 5000 грн та витрати пов`язані з оплатою вчинення інших процесуальних дій - 1000 грн не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, так як дані витрати не підтверджені належними та допустимими доказами.
На підставі ст.ст. 372 ЦК України, ст. 60, 61, 63, 69,70 СК України та керуючись ст.ст. 4-5, 76-83 ЦПК України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати грошові кошти в розмірі 620,90 грн, що були розміщені станом на 11 лютого 2020 року на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ "Приватбанк" - спільним сумісним майном подружжя.
Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме грошові кошти у сумі 310 (триста десять) грн 45 коп., та стягнути їх з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Красноградським РВГУ МВС України в Харківській області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Красноградським РВГУ МВС України в Харківській області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4 (чотири) грн 63 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.
Суддя