ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/2420/20
Провадження № 22-ц/4820/1782/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області, про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним і визнання права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області (далі Сервісний центр), про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним і визнання права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль.

ОСОБА_4 зазначив, що з 3 червня 2007 року він перебував із ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2020 року. За час шлюбу подружжя за спільні кошти придбало автомобіль «MERCEDES-BENZ C180», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі автомобіль), який належав їм на праві спільної сумісної власності та був зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 . Згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 2020 року №6845/2020/2165206 ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , відчужила автомобіль ОСОБА_1 . Оскільки позивач не давав згоди на укладення ОСОБА_5 договору купівлі-продажу автомобіля, то цей правочин не відповідає вимогам ст. 65 СК України та є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_4 просив суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля від 21 серпня 2020 року №6845/2020/2165206 недійсним і визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу №6845/2020/2165206 автомобіля, укладений 21 серпня 2020 року між ОСОБА_5 в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіль.

Стягнено з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 по 280 грн 26 коп. судових витрат з кожного.

Суд виходив з того, що автомобіль набутий ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Оскільки ОСОБА_5 розпорядилася автомобілем без згоди ОСОБА_4 , то оспорюваний правочин не відповідає вимогам закону та є недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що автомобіль не належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя, але був зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 . Фактичним власником автомобіля є ОСОБА_6 , який ввіз автомобіль із-за кордону та продав його ОСОБА_1 . У зв`язку з цим ОСОБА_5 видала ОСОБА_1 довіреність на право розпорядження автомобілем, а в подальшому ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали в Сервісному центрі договір купівлі-продажу транспортного засобу. Оспорюваний правочин відповідає вимогам закону, внаслідок чого відсутні підстави для визнання його недійсним. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не подали відзив на апеляційну скаргу.

У своїх письмових поясненнях Сервісний центр зазначив, що у вирішенні спору він покладається на думку суду.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 3 червня 2007 року до 13 серпня 2020 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі.

У 2018 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали автомобіль, який 5 травня 2018 року був зареєстрований на ім`я ОСОБА_5

7 серпня 2020 року ОСОБА_5 видала ОСОБА_1 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Сарело Т.П. (реєстраційний №955), на право розпорядження автомобілем (з правом передоручення).

За довіреністю від 21 серпня 2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області Петровською Л.О. (реєстраційний №1083), ОСОБА_1 переуступив ОСОБА_2 право розпоряджатися автомобілем.

21 серпня 2020 року між ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №6845/2020/2165206 транспортного засобу, за умовами якого ОСОБА_5 продала ОСОБА_1 автомобіль за 25 000 грн.

ОСОБА_5 розпорядилася автомобілем без згоди ОСОБА_4 .

Застосовані норми права

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст. 658 ЦК України).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Із положень п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (далі Порядок), слідує, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Як передбачено п. 8 Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.

Однією з підстав для визнання правочину недійсним є його невідповідність вимогам закону.

За своєю правовою природою договір купівлі-продажу є угодою між учасниками цивільних відносин, за умовами якої відбувається обмін товару на гроші. Особа може набути право власності на транспортний засіб за договором купівлі-продажу, при цьому територіальний орган із надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ здійснює реєстрацію транспортного засобу на ім`я власника.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю. Водночас, указана презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя чи інша особа вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна, покладається на особу, яка спростовує цю презумпцію.

Розпорядження спільним майном подружжя повинно здійснюватися за їх спільною згодою, зокрема для відчуження автомобіля як цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Як встановлено судом, автомобіль був набутий ОСОБА_5 за час шлюбу з ОСОБА_4 .

Зібрані докази, в тому числі матеріали кримінальних проваджень № №0000323, 0000327 об`єктивно та достатньо не спростовують презумпцію спільності майна подружжя ОСОБА_7 і не підтверджують належність автомобіля іншій особі.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_5 розпорядилася автомобілем без згоди ОСОБА_4 , то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність оспорюваного правочину вимогам закону та його недійсність.

Доводи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про те, що автомобіль не належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя, а був придбаний ОСОБА_1 у ОСОБА_6 , є необґрунтованими.

Посилання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на недоведеність позовних вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.

Процесуальні дії суду не вплинули на правильність ухваленого ним рішення, яке відповідає вимогам процесуального закону та є вмотивованим.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Андрощук Є.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 20