Номер провадження 22-ц/804/125/21
У Х В А Л А

17 лютого 2021 року Донецький апеляційний суду складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Корчистої О.І., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

представника позивача адвоката Коломієць О.В.,

розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Гуревича Максима Геннадійовича про призначення судово-психіатричної експертизи та зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у іншій справі, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Донецького апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, з апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2020 року.

03 лютого 2021 року до канцелярії апеляційного суду надійшли клопотання представника відповідача адвоката Гуревича М.Г. про призначення по справі судово-психіатричної експертизи та про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням в іншій справі про визнання фізичної особи недієздатною.

Клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на свою користь. Він власним підписом підписав подану заяву та мотивує її тим, що він є інвалідом з дитинства першої Б групи, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість без поведінкових порушень з 2016 року та потребує постійного нагляду та догляду. Разом з тим недієздатним у встановленому порядку позивач не визнаний, оскільки таке питання ніким не порушувалося. Встановлені під час судового розгляду обставини на думку заявника свідчать про наявність у позивача ознак недієздатності, що у даному випадку має суттєве значення. Оскільки з`ясування вказаних питань потребує необхідних знань в галузі психіатрії, в силу ч. 1 ст. 103 ЦПК України є необхідність проведення судової психіатричної експертизи. Аналогічне клопотання про призначення судової психіатричної експертизи щодо позивача, судом першої інстанції залишено без задоволення, у зв`язку з чим заявник порушує дане клопотання в апеляційному суді.

Крім того, представником відповідача порушено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням в іншій справі про визнання фізичної особи недієздатною, де вирішується питання щодо недієздатності позивача, адже у разі недієздатності позивача виключається укладення ним договору про правову допомогу з адвокатом поза посередництвом опікуна, а представник у такому випадку не мав права на звернення з позовом до суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання представника відповідача адвоката Гуревича М.Г. не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У клопотанні про призначення судово-психіатричної експертизи представник відповідача ставить під сумнів психічний стан позивача, посилаючись на наявні у нього захворювання. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 103, п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, просив призначити судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи усвідомлював ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у момент підписання та пред`явлення до суду позовної заяви значення своїх дій, їх фактичний зміст, суть та наслідки та чи міг він в момент підписання та пред`явлення до суду позовної заяви керувати своїми діями? Чи був здатен ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у момент підписання та пред`явлення до суду позовної заяви повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізувати його своїми діями?

- Чи усвідомлює ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент проведення експертизи значення своїх дій, їх фактичний зміст, суть та наслідки та чи може він на момент проведення експертизи керувати своїми діями? Чи був здатен ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент проведення експертизи повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізувати його своїми діями?

Проведення експертизи просить доручити судово-психіатричній експертній комісії при Комунальній лікувально-профілактичній установі «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська».

При цьому представник відповідача у даному клопотанні вказує, що суд першої інстанції залишив без задоволення клопотання відповідача щодо призначення судово-психіатричної експертизи щодо позивача.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні питання розгляду клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи та про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, поклала на розсуд суду.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частинами 1, 2 ст. 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина 1 статті 40 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

З огляду на зазначене, підстав визначати психічний стан позивача в межах розгляду даної справи з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина не вбачається доцільним.

Як видно із матеріалів справи в суді першої інстанції представником відповідача подавалось суду тотожне клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи з аналогічних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції в ухвалі від 30 березня 2020 року дійшов висновку про безпідставність вказаного клопотання ( а.с. 119-121).

Апеляційний суд також не вбачає підстав для призначення експертизи у справі, про яку просить представник відповідача, оскільки вважає, що в межах перегляду рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів, немає необхідності проведення судово-психіатричної експертизи.

Як зазначалось судом вище, суд апеляційної інстанції лише у виняткових випадках приймає нові докази під час перегляду справи апеляційним судом, а висновок експертизи є доказом згідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для призначення експертизи, що призведе лише до більш тривалого часу розгляду справи та порушення основних засад цивільного судочинства щодо розумності строків розгляду справи.

Отже, враховуючи вимоги, мотиви та обґрунтованість заявленого клопотання про призначення експертизи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню, оскільки не містить обґрунтувань обов`язковості призначення даної експертизи, а суд не вбачає підстав для призначення у даній справі судово-психіатричної експертизи.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі про визнання недієздатним ОСОБА_1 , який є позивачем у даній справі, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Предметом спору по справі, що перебуває на стадії апеляційного розгляду, є вимоги про стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що підставою для зупинення провадження в справі є не лише існування справи в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Враховуючи наявні в матеріалах докази, колегія суддів не вбачає правових підстав для зупинення провадження по даній справі до розгляду судом справи № 219/9366/20 за заявою ОСОБА_2 про визнання недієздатним ОСОБА_1 , оскільки наявні в справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Тому у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гуревича М.Г. про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 103-105, п. 6 ч.1 ст.251, 368, 383, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Гуревича Максима Геннадійовича про призначення судово-психіатричної експертизи та про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у іншій справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.І. Корчиста

Т.В. Космачевська