ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №636/1318/20
Провадження № 2/636/462/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії погодити зняття статусу «службове житло» з квартири АДРЕСА_1 для забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї постійним житлом; зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що він являється військовослужбовцем та разом з дружиною і двома неповнолітніми дітьми проживають в службовій квартирі АДРЕСА_1 . Зазначену квартиру позивач отримав у зв`язку з проходженням військової служби на підставі службового ордера № 015301 від 18.06.2009 р., являється учасником бойових дій, має календарну вислугу повних 24 роки, загальну вислугу 26 років, перебуває на квартирному обліку на першочергове отримання житла.

Зважаючи на те, що службовий статус наданій його сім`ї квартири значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав та набуття ним права на отримання постійного житла шляхом зняття статусу «службове» з вказаної квартири, 20.08.2019 р. він звертався до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків з проханням подати клопотання до Чугуївської міської ради про виключення його квартири з числа службових, але отримав відмову, яка була мотивована тим, що відсутні підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових, оскільки його календарна вислуга проходження військової служби на той час становила менше 25 років.

У зв`язку з цим, 30.08.2019 р. він звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до КЕВ м. Харків, в якому просив: визнати за ним право на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 для забезпечення його сім`ї постійним житлом; зобов`язати КЕВ м. Харків подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових КЕВ м. Харків вказаної квартири.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29.11.2019 р. у справі №636/3698/19 в задоволенні вказаного позову відмовлено з посиланням на передчасність звернення до суду, оскільки позивачем не додержано порядку, визначеного пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 р. та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 р. за № 1020/32472 (далі- Інструкція), а саме: житловою комісією військової частини не було розглянуто питання щодо надання згоди (погодження) на зняття статусу «службове» з квартири, в якій мешкає сім`я ОСОБА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2020 р. у справі №636/3698/19 (провадження № 22-ц/818/2203/20) апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29.11.2019 р. скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право на виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового житла; зобов`язано КЕВ м. Харків розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення з числа службового житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку, встановленому вимогами Інструкції.

Вказує, що задоволення апеляційним судом його першої позовної вимоги узгоджується з судовою практикою Харківського апеляційного суду в аналогічних справах та Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Стосовно відмінностей в обставинах розглянутих справ з цією справою є те, що в розглянутих справах військова частина в особі її житлової комісії та її командир погодили виключення вказаних квартир з числа службових. Рішення ж апеляційного суду по другій позовній вимозі мотивовано тим, що апеляційний суд не мав даних щодо такого погодження - дотримання КЕВ м. Харків встановленого Інструкцією порядку при розгляді заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019 р.

На виконання постанови апеляційного суду від 26.03.2020 р. у справі №636/3698/19 щодо зобов`язання КЕВ м. Харків розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення квартири з числа службового житлового приміщення в порядку, встановленому вимогами Інструкції, на його звернення до КЕВ м. Харків від 30.03.2020 р. заява була розглянута та він отримав відмову щодо її задоволення, відмова мотивована посиланням на розпорядження окреме доручення заступника Міністра оборони України № 19360/з від 12.12.2019 р. щодо зупинення подання до розгляду пропозицій (погодження) до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) щодо виключення житла з числа службового.

На його попереднє від 20.03.2020 р. звернення до військової частини щодо погодження (надання згоди на) виключення займаної ним квартири з числа службових отримав відмову з посиланням на листи (розпорядження) вищестоячих посадових осіб органів військового управління, які підпорядковані Міністерству оборони України, які видані на виконання вказаного розпорядження окремого доручення заступника Міністра оборони України № 19360/з від 12.12.2019 р.

Не погоджуючись з даним позовом, представники відповідачів надали відзив, в яких зазначили, що наявність вказаної вислуги на військовій службі не надає позивачу права вимагати конкретне службове житло для постійного проживання без додержання черговості. Тобто, обов`язковою умовою для розгляду питання виключення квартири з числа службових є настання черги для отримання постійного житла. Оскільки вислуга позивача складає менше 25 років, така черга ще не підійшла, то і розглядати вказане питання підстав немає. Крім того, зазначається, що КЕВ м. Харкова має право звертатись з клопотанням про виключення житла з числа службових, але не зобов`язано це робити.

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи в його відсутності за наявними у справі доказами.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог заперечують, посилаючись на позицію, викладену в відзиві.

Суд, дослідивши доводи позовної заяви, відзиви на позов, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється військовослужбовцем ЗС України, разом з дружиною ОСОБА_2 і двома дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають в службовій квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими копіями довідок та службового ордера № 015301. Зазначену квартиру позивач отримав у зв`язку з проходженням військової служби на підставі службового ордера № 015301 від 18.06.2009 р., являється учасником бойових дій, станом на 01.08.2020 р. мав календарну вислугу повних 25 років, перебуває на квартирному обліку на першочергове отримання житла, що підтверджується доданими копіями відповідних довідок та послужного списку.

30.08.2019 р. ОСОБА_1 звертався до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до КЕВ м. Харків, в якому просив визнати за ним право на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 для забезпечення його сім`ї постійним житлом та зобов`язати КЕВ м. Харків, подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових КЕВ м. Харків вказаної квартири.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29.11.2019 р. у справі №636/3698/19 в задоволенні вказаного позову відмовлено з посиланням на передчасність звернення до суду, оскільки, позивачем не додержано порядку, визначеного пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції, а саме: житловою комісією військової частини не було розглянуто питання щодо надання згоди (погодження) на зняття статусу «службове» з квартири, яв якій мешкає сім`я ОСОБА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2020 р. у справі №636/3698/19 (провадження № 22-ц/818/2203/20) апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29.11.2019 р. скасовано та ухвалено нову постанову, якою, позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право на виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового житла; зобов`язано КЕВ м. Харків розглянути заяву ОСОБА_1 , про виключення з числа службового житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в порядку, встановленому вимогами Інструкції.

На виконання постанови апеляційного суду від 26.03.2020 р. у справі №636/3698/19 щодо зобов`язання КЕВ м. Харків розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення квартири з числа службового житлового приміщення в порядку, встановленому вимогами Інструкції, на його звернення до КЕВ м. Харків від 30.03.2020 р. заява була розглянута та по її суті отримано відмову, яка мотивована посиланням на розпорядження окреме доручення заступника Міністра оборони України № 19360/з від 12.12.2019 р. щодо зупинення подання до розгляду пропозицій (погодження) до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) щодо виключення житла з числа службового.

На попереднє звернення ОСОБА_1 від 20.03.2020 р. до військової частини щодо погодження виключення займаної ним квартири з числа службових він отримав відмову з посиланням на листи (розпорядження) вищестоячих посадових осіб органів військового управління, які підпорядковані Міністерству оборони України, які видані на виконання вказаного розпорядження окремого доручення заступника Міністра оборони України № 19360/з від 12.12.2019 р.

Вищевказані відмови КЕВ м. Харкова та військової частини НОМЕР_1 вирішити це питання у встановленому Інструкцією порядку спонукали ОСОБА_1 повторно звернутись до суду та вирішити його в судовому порядку.

Відповідно ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно Конституції України, та за загально встановленими принципами теорії права та існуючою практикою набуте суб`єктивне право, навіть своєчасно не реалізоване, не може бути втрачено. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі-Закон), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно ст. 2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.

Згідно ч.1 ст. 12 цього Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному КМ України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Відповідно ч.1 п. 3 «Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженим постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081 (далі-Порядок), військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Згідно ч.3 п. 3 Порядку, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають забезпечитись житлом для постійного проживання.

Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.

Зазначена правова позиція вже підтверджена розглядом аналогічних справ в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно ч.2 п.11 Порядку, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Згідно п.22 Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Згідно п. 10 Інструкції, запроваджено житлову пільгу - військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району встановленим порядком.

На цей час не видано жодних законодавчих норм, які б обмежували встановлену п. 10 Інструкції та ч. 3 п. 3 Порядку житлову пільгу щодо можливості реалізації зазначеною категорією осіб права на виключення житла з числа службового.

Відповідно ч.2 п. 6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою РМ УРСР від 4.02 88 р. № 37, виключення житлового приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідного районного, міського, районної в місті ради.

Крім того, відповідно ст. ст. 5, 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний так і в мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

За змістом правової позиції Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення (в даному випадку забезпечення житлом) виникають не в момент звернення за призначенням пенсії (в даному випадку забезпечення житлом), а в момент виникнення права на її призначення ( в даному випадку в момент виникнення права на забезпечення постійним житлом).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 р. у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатись статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

Вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 р. у справі Ганс-Адам II проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні грунтуватись на законодавчому положенні або юридичному акті, такому, як судовий вердикт (рішення у справі «Конецький проти Словаччини»).

Легітимні сподівання ОСОБА_1 на отримання постійного житла шляхом його виключення з числа службового під час проходження військової служби чітко визначені вказаними нормативно-правовими актами України та рішенням Харківського апеляційного суду від 26.03.2020 р. на час його перебування на квартирному обліку, тобто, є конкретними. Таким чином на них поширюється режим «існуючого майна».

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Виходячи з наведених норм права, які регулюють вказані правовідносини та з урахуванням чинного рішення Харківського апеляційного суду, яким раніше визнано право ОСОБА_1 на виключення його квартири з числа службових, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10-12, 76-80, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків, військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії погодити зняття статусу «службове житло» з квартири АДРЕСА_1 для забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї постійним житлом.

Зобов`язати квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , ІН НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: квартирно - експлуатаційний відділ м. Харків, адреса місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд.61, м. Харків, .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя: С.А. Оболєнська