Єдиний унікальний номер 229/5826/20
Номер провадження 22-ц/804/1937/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року

м. Бахмут

справа № 229/5826/20

провадження № 22-ц/804/1937/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Тимченко О.О., Халаджи О.В.

учасники справи:

позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Рагозіна С.О.), ухваленого в приміщенні суду в місті Дружківка Донецької області,-

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2020 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулось до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 несвоєчасно сплачував послуги за фактично отриману теплову енергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Уточнив позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги теплопостачання за період з 01.08.2015 по 28.02.2021, що складається з основного боргу у розмірі 47083,70 грн., суми інфляційних збитків 2898,81 грн. та трьох відсотків річних 54,57 грн, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн.(а.с.51)

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року в позові відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права.

Зазначає, що в листі - узгодженні технічної можливості відключення від ЦО підпис представника ВО «Дружківкатепломережа» не належить особі, до компетенції якої входить підпис цих документів, підпис не розшифровано, не вказано результат розгляду, печатка не відповідає відбитку печатки ВО «Дружківкатепломережа».

Посилається на постанови Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 234/1116/16-а, від 04.04.2018 у справі № 826/9835/16 та зазначає, що відключення окремої квартири від мережи ЦО Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж ЦО та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання №4 не передбачено.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги відсутність доказів отримання відповідачем згоди мешканців будинку на відключення окремого приміщення від мережі центрального опалення та діючим законодавством взагалі не передбачена можливість відключення окремого приміщення у будинку від мережі центрального опалення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . (а.с. 29)

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» є виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Дружківка Донецької області, з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Тарифи ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за послуги з 17 квітня 2015 року передбачені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг»(зі всіма змінами) та з 03 січня 2016 року згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09 червня 2016 року № 1101 ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дружківкатепломережа».

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем за квартирою АДРЕСА_1 обліковується заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року у розмірі : основний борг - 47083,70 грн., сума інфляційних збитків 2898,81 грн., три відсотки річних 54,57 грн. (а.с. 52-54)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 50037,08 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що квартира відповідача в установленому законом порядку відключена від мереж теплопостачання 05 вересня 2013 року, акт про відключення затверджений 12 вересня 2013 року рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води органу місцевого самоврядування, який є чинним, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . (а.с.29)

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» є виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Дружківка Донецької області, з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому пункт 6 частини першої статті 20 Закону встановлює, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідачем ОСОБА_1 на підтвердження відсутності фактичного споживання ним послуг централізованого опалення було надано суду копію рішення Виконавчого комітету Дружківської міської ради №464 від 07.08.2013 року про надання дозволу ОСОБА_1 на відключення від мереж ЦО і ГВП з улаштуванням індивідуального опалювального приладу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 32), акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП (а.с. 33), узгодження технічної можливості відключення об`єкту від центральної системи опалення з подальшим устроєм індивідуального опалювального приладу (а.с. 34).

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

У відповідності з пунктом 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4» рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4»).

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно із пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 07.08.2013 року № 464 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуального газового опалювального приладу в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 » на підставі постанови Дружківського міського суду від 21.03.2012 року (справа № 2-а/0516/74/12) ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуального газового опалювального приладу в квартирі за вказаною адресою.

Пунктом 2 рішення виконкому ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проектної документації на встановлення в квартирі індивідуального газового опалювального приладу та узгодити її згідно з діючим законодавством.

Згідно з пунктом 2 цього ж рішення, відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання надано дозвіл виконувати силами обслуговуючої організації тільки після затвердження проектної документації на газифікацію згідно з діючим законодавством.

12 вересня 2013 року комісією у складі представників власника будинку або уповноваженою ним особою, монтажної організації, виконавця послуг та власника квартири ОСОБА_1 складено акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, який затверджено рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП (протокол № 09 від 12 вересня 2013 року).

Розглядаючи позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго», суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи позивача на обґрунтування позовних вимог і заперечення відповідача ОСОБА_1 , встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку та дійшов правильного висновку про те, що відповідач у встановленому порядку відключений від теплопостачання 05 вересня 2013 року.

Відповідно до частини 4 статті 364 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 27.02.2018 №234/1116/16-а, від 04.04.2018 №826/9835/16 є безпідставним, оскільки зазначені справи мають різний предмет спору, а саме: Верховним Судом переглядалися справи про визнання незаконним наказу і визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, проте в даній справі предметом спору є стягнення заборгованості.

Дійсно, як зазначає представник позивача в апеляційній скарзі законом забороняється самовільне відключення від системи центрального теплопостачання. Проте, в даному випадку відповідач самовільного відключення від системи центрального теплопостачання не здійснював, отримав у встановленому законом порядку рішення компетентного органу, що має повноваження за законом приймати рішення про таке відключення. Це рішення було фактично виконане, квартира відповідача була відключена від системи центрального теплопостачання, про складено відповідний акт, якій підписаний у тому числі і представником позивача.

Той факт , що відповідачем при відключенні не було отримано згоди мешканців будинку на відключення окремого приміщення від мережі центрального опалення також не може були підставою для стягнення заборгованості за послуги, які фактично надані не були.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, Рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 07.08.2013 року № 464 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуального газового опалювального приладу в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 », акт про відключення, затверджений 12 вересня 2013 року рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води органу місцевого самоврядування є чинними, у встановленому законом порядку скасовані не були, а тому підстави для задоволення вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за таких обставин відсутні.

Доводи щодо відсутності повноважень особи, що здійснила підпис від імені ВО «Дружківкатепломережа» та невідповідності печатки юридичної особи дійсній печатці належними та допустимими доказами у відповідності з вимогами статтей 76-81 ЦПК України позивачем не підтверджено.

Фактично доводи скарги зводяться до незгоди с дозвільними документами що, слати підставою для відключення квартири відповідача, проте законом встановлено інший порядок їх оскарження.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і більш того, вони були предметом дослідження судом першої інстанції і у апеляційного суду немає підстав їх переоцінювати.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді О.О. Тимченко

О.В. Халаджи