Справа №266/955/21
Провадження№ 2/266/502/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пантелєєв Д.Г., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛ», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Азовойл», Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради про скасування державної реєстрації та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати рішення державного реєстратора від 29.06.2010 року, номер запису 3638 в книзі 6 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Інтеграл» на нежитлову будівлю площею 186,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 30394871. Зареєстрованого на підставі рішення Господарського суду Донецької області №32/41 пн. від 18.03.2020 року , ухвала суду №32/41 пн. від 09.06.2010 року; визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю площею 186,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора від 27.07.2010 року, номер щапису 637 в книзі 2 про державну реєстрацію права власності за нею ОСОБА_1 на нежитлову будівлю автозаправочну станцію площею 23,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 3867824, зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу №1116 від 26.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Волковицькою О.С. та стягнути на її користь підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач ОСОБА_1 , є фізичною особою підприємцем з 22.06.2006 року та по теперішній час.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, її подано фізичною особою, однак договір купівлі-продажу №1116 від 26.07.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Волковицькою О.С. на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 186,0 кв.м., був укладений між ТОВ «ІНТЕГРАЛ» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 і спір щодо скасування рішень державного реєстратора та визнання за позивачем права власності виник у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності ОСОБА_1 , при цьому позивачем не надано доказів, що вона не здійснює підприємницьку діяльність у спірному майні та не є підприємцем, а тому приходжу до висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, що прямо передбачено чинним ГПК України.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви. Така ухвала надсилається позивачі не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 3,19, 186, 260 ЦПК України, ст. 4, 20 ГПК України, ст. 3, 128 ГК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛ», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Азовойл», Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради про скасування державної реєстрації та визнання права власності - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що спір повинен вирішуватися господарським судом у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу надіслати позивачу та до цієї ухвали додати позовні матеріали не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому ст. 272 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.Г. Пантелєєв