Справа № 472/545/21
Провадження №2/472/282/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

за участю секретаря Чорної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить її право на житловий будинок з надвірними господарчими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець заповіту не склала, тому право на спадкування за законом у першу чергу отримала вона - позивач по справі.

У встановлений строк звернулась до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф., подавши заяву про прийняття спадщини. 01.07.2020 року нотаріусом було заведено Спадкову справу № 33/2020.

Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. для видачі свідоцтва про право на спадщину, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві.

Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Для підтвердження зазначених обставин представник позивача заявила клопотання про витребування від Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. копію спадкової справи № 33/2020, заведеної за фактом смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати від КП "Миколаївське МБТІ" технічну документацію на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12.08.2021 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 надала заяву, в якій просить розглядути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області А.І.Стаднічук в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, представника.

Згідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Штукар Веселинівського району померла ОСОБА_3 , про що 21 січня 2020 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено відповідний актовий запис за №13, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що в графі Матір зазначено ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право позивача на житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

В матеріалах спадкової справи № 33/2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була витребувана судом від Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф., наявна заява ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину подавши до Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. заяву про прийняття спадщини, що зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 01.07.2020 року за № 102.

Інших спадкоємців, згідно зі ст.ст. 1261, 1266 ЦК України немає.

17.06.2021 року Приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарчими, побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки: відповідно до п.4.12, 4.15 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Причиною відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

При проведенні поточної інвентаризаційно-оцінювальної роботи житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 від 02.11.2020 року встановлено, що на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок житловою площею 48,3 кв.м. загальною площею 70,6 кв.м.- літ. А-1 (1925 р.), літня кухня-котельня - літ. Б (1925 р.), сарай - літ. В (1925 р.), гараж- літ.Г (1990 р.), сарай - літ.Е (1990 р.), вбиральня - літ. Ж (1989 р.), огорожі - №3,5,6,10,11, споруди №12,13,14,І,ІІ.

Право власності станом на 28.12.2012 р в КП ММБТІ не зареєстровано.

На замовлення позивача ОСОБА_1 02.11.2020 року було виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ставківської сільської ради Веселинівського району № 24 від 09.10.2020 року житловому будинку, який належав ОСОБА_3 присвоєно номер 15.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно п. 4, п. 6 Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Пунктом 20 зазначеної Інструкції було визначено порядок реєстрації у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу: "при наявності погосподарських книг сільської ради депутатів трудящих бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам". Тобто, наявність запису в погосподарській книзі сільської ради, було достатньою підставою для реєстрації права власності при включенні в міську (селищну) смугу сільських населених пунтктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Факт забудови та користування вказаним будинком ОСОБА_3 підтверджується довідкою Ставківської сільської ради від 27.07.2020 року № 639/02-23, згідно якої ОСОБА_3 , 1937 року народження постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1963 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно вимог діючого на той час законодавства.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 набула право на житловий будинок з надвірними господарчими, побутовими будівлями та спорудами, а позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса, зазначене право власності на житловий будинок з надвірними господарчими, побутовими будівлями та спорудами повинно перейти до позивача, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визнання права власності у порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 48,3 кв.м. загальною площею 70,6 кв.м.- літ. А-1, літня кухня-котельня - літ. Б, сарай - літ. В, гараж- літ.Г, сарай - літ.Е, вбиральня - літ.Ж, огорожі - №3,5,6,10,11, споруди №12,13,14,І,ІІ, у порядку спадкування після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко