Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/89/21
Єдиний унікальний №733/26/21
Рішення

Іменем України

02 вересня 2021 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Литвиненко

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Ічня в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 . Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,62 га, розташованої на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Бережівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 877065, що належала ОСОБА_8 . За життя ОСОБА_7 не складав заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом являються позивачка та відповідачі по справі. Інших спадкоємців першої черги не має. ОСОБА_4 звернулася до Ічнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак їй було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивачка вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, так як були відсутні відомості про наявність спадкового майна, а тому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини на три місяці.

ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 . Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. Після смерті батька її рідна сестра ОСОБА_9 повідомила, що вона отримала спадкове майно, так як останній склав на її ім`я заповіт, в зв`язку з чим вона не звернулася своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Тільки коли вона була повідомлена про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_9 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , по якій вона брала участь в якості третьої особи, їй стало відомо про наявність спадщини. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2020 року та постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року ОСОБА_9 було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як її ввели в оману щодо наявності заповіту та відсутності спадкового майна, а тому просила визначити додатковий строк у три місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, надали письмовий відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що відсутні будь-які поважні причини для поновлення позивачці строку для прийняття спадщини (а.с.43-46).

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсягу з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Ч. 5 ст. 263 ЦПК України вказує, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Норми ч.3 ст.1272 ЦК України вказують, що за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. При розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Згідно Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи №6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на таку причину пропущення нею строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як введення її в оману сестрою ОСОБА_9 щодо наявності заповіту, складеного ОСОБА_7 на ім`я останньої, та відсутності спадкового майна.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса 05 квітня 2019 року звернулися відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка являється донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією спадкової справи (а.с.68).

Згідно копії довідки виконавчого комітету Бережівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 13 грудня 2019 року № 03-14/387 ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 один (а.с.69).

04 вересня 2020 року позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, державним нотаріусом Ічнянської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.6).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_9 звернулася до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням суду ОСОБА_9 було відмовлено в задоволенні позовних вимог, по якій ОСОБА_4 виступала третьою особою (а.с.55-56). Під час розгляду даної справи остання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, пояснення по справі не надіслала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_9 , таким чином підтвердивши, що вона була проінформована задовго до винесення рішення та погодилася з таким рішенням.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року ОСОБА_9 було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також не підтверджено факт наявності вищевказаного заповіту (а.с.58-62).

ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Чинне законодавство України (в тому числі Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5) передбачає декілька варіантів порядку реалізації громадянами права подання заяви про прийняття спадщини. У випадку, якщо фізична особа за станом свого здоров`я або іншими причинами не має можливості прийти до нотаріальної контори, то така особа може запросити нотаріуса додому для особистого написання заяви у присутності нотаріуса або ж направити таку заяву поштою з обов`язковим засвідченням справжності підпису заявника.

Сама процедура прийняття спадщини за законодавством України є досить простою та не вимагає від спадкоємців особливої підготовки, збору документів тощо. Необхідно лише подати заяву про прийняття спадщини.

Крім того, обов`язковою умовою є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивачка названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, інші спадкоємці (відповідачі по справі) створили перешкоди для своєчасного прийняття позивачкою спадщини, остання не надала. А тому, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272ЦК України, слід вважати фактичним неприйняттям ОСОБА_4 спадщини за законом.

Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України.

При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи останньою не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а ті підстави, на які вказує позивачка суд визнав їх неповажними, так як остання не надала достатніх доказів, а сам факт незнання про наявність спадкового майна не є підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 247, 258-259, 263-265, 277 ЦПК України, ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш