20.09.2021 227/2931/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що на підставі Договору купівлі-продажу від 04 грудня 1995 року йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 03 грудня 2013 року у вказаній квартирі була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є сестрою дружини позивача, ОСОБА_3 . Після реєстрації місця проживання, відповідач за вказаною адресою не мешкала. Наразі місце проживання її невідоме, оскільки стосунків ані позивач, ані його дружина не підтримують з 2014 року. Засобів зв`язку із відповідачем позивач немає. Оскільки відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, а позивач є власником даної квартири, виникла необхідність для звернення до суду із заявою про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повторно повідомлена належним чином. З заявою про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки до суду не зверталась. Відзиву на позовну заяву до суду не надавала.

Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 1995 року ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 , площею 25,7 кв.м. (а.с. 6)

Як вбачається з Домової книги для реєстрації громадян, що проживають у квартирі АДРЕСА_1 , 03 грудня 2013 року в даній квартирі було зареєстровано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-10), що також підтверджується інформацією Відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 28 липня 2021 року. (а.с. 15)

Згідно акту про не проживання від 14 травня 2021 року, складеного головою ОСББ «Восход» ОСОБА_4 у присутності мешканців квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , мешканця кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає з 2013 року і по теперішній час. (а.с. 11)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Частиною 1 цієї статті визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є власником спірної квартири, а відповідач, яка є сестрою дружини позивача, зареєстрована, але понад сім років без поважних причин не мешкає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , суд вважає, що вона втратила право на користування спірним жилим приміщенням.

Керуючись ст. 406 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274, 279, 280-288 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.С. Мацишин

20.09.2021