Справа № 510/1992/21
Провадження № 2/510/1607/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.21 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (законний представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Законний представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 15.05.2021р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2021р. (щодо земельної ділянки площею 0,04 га; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0400 га; копія кадастрового плану земельної ділянки.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , діючий через свого законного представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача ОСОБА_3 , зазначивши, що 15.05.2021 р. між ним (його законним представником) та ОСОБА_3 була досягнута домовленість про купівлю належної відповідачу земельної ділянки площею 0,0400 га, розташованої по АДРЕСА_1 , виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)- за 26340 грн. 15.05.2021р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день законний представник позивача передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на земельну ділянку (які були в нього в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв ОСОБА_2 засвідчити договір купівлі-продажу землі в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину ОСОБА_2 розпорядилася щодо догляду за придбаною земельною ділянкою, слідкує за використанням її за цільовим призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину ОСОБА_2 неодноразово зверталась до відповідача, однак ОСОБА_3 від посвідчення договору ухилявся, на прохання позивачки про зустріч не реагував, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (15.05.2021р.) в нього на руках була тільки копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 05.11.2020р., яким було визнано за ним право власності на житловий будинок за цією адресою, за державною реєстрацією права власності на землю він звернувся тільки 24.05.2021р. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній документ про державну реєстрацію земельної ділянки, а також нотаріально завірений договір купівлі-продажу землі.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 вимушена була звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж земельної ділянки площею 0,0400 га, розташованої по АДРЕСА_1 , ані він, ані його законний представник не знали і не могли знати про те, що ОСОБА_3 не мав права на відчуження землі, у зв`язку із тим, що він не звернувся за державною реєстрацією належної йому нерухомості та не мав на момент укладення договору про відчуження землі оригіналу правовстановлюючого документу на землю. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану земельну ділянку, як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачем (його законним представником) та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж земельної ділянки, згідно якої відповідач ОСОБА_3 продав, а позивач купив земельну ділянку площею 0,0400 га, розташовану по АДРЕСА_1 , за 26340 грн. 15.05.2021р. ОСОБА_2 передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав їй документи на земельну ділянку (які були в наявності) за цією адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо земельної ділянки та встановленні права на землю у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на земельну ділянку за позивачем, як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, ст. 120 Земельного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (законний представник ОСОБА_2 ) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

-земельну ділянку площею 0,0400 га із кадастровим номером :02:003:0481, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),

що належали ОСОБА_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК