ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1274/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/918/21 Категорія: 305010900 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Манзар Тетяни Володимирівни, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказував, що 18 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) по вулиці Богдана Вишневецького, 48 в м. Черкаси за участю транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу ЗАЗ TEG38К, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та Renault Lodgy, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний йому автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Згідно з постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2020 року винним в ДТП визнано ОСОБА_1 . Відповідальність водія Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 193618323 у ПАТ «СК «Українська страхова група».

Для з`ясування нанесеної матеріальної шкоди було проведено автотоварознавче дослідження № 0084/20 від 17 липня 2020 року, виконане судовим експертом Кипою Сергієм Михайловичем. Відповідно до результатів проведеної експертизи вартість відновлюваного ремонту із врахуванням коефіцієнту зносу складає 138615,39 грн.

В період з 26 серпня 2020 року по 11 листопада 2020 року, страховиком було здійснено ряд часткових відшкодувань завданого позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, матеріального збитку, в розмірі 78 887 грн. 29 коп.

Позивач вказує, що оскільки різниця між лімітом страхової відповідальності та фактично виплаченим страховим відшкодуванням згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 193618323, укладеного між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_1 складає 51 112 грн. 71 коп., її слід стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача.

Також позивач вважає, що у зв`язку з тим, що розмір завданого позивачу матеріального збитку перевищує встановлену страхову суму, різниця між страховим відшкодуванням та реально нанесеними збитками, в розмірі 8 615 грн. 39 коп. підлягають стягненню із винуватця настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме ОСОБА_1 .

Також позивач вважав за необхідне стягнути із винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 розмір амортизаційного зносу в сумі 83661,89 грн.

Крім того, ОСОБА_2 просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на його користь витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 500 грн.; солідарно з відповідачів понесені ним судові витрати на консультації та підготування позовної заяви - 6 500 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 коп., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 441 грн. 90 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 5112,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 109 630,06 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., а всього 114 630,06 грн.

Стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по 2970,95 грн. з кожного.

Рішення суду обґрунтоване тим, що оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу згідно висновку експерта від 22 березня 2021 року № 013/21 складає 146370,51 грн, що перевищує ліміт відповідальності страховика 130 000 грн., тому до стягнення із страхової компанії підлягає різниця між сумою ліміту відповідальності страховика та сумою фактично виплаченого страхового відшкодування в сумі 51 112,71 грн. (130000 грн. - 78887,29 грн.).

У зв`язку з тим, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то суд прийшов до висновку, що із відповідачки ОСОБА_1 як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Також суд вказав, що з вини відповідача ОСОБА_1 позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок істотного ушкодження наявного в його володінні транспортного засобу та неможливості в зв`язку з цим тривалий час користуватись автомобілем для власних потреб, чим були суттєво порушені нормальні життєві зв`язки, що провокувало істотні негативні переживання, оскільки внаслідок ушкодження автомобіля позивач був змушений докладати зусиль для відновлення порушеного права. Розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд визначив у сумі 5000 грн.

При розподілі судових витрат у справі, суд врахував витрати, понесені позивачем на проведення судової експертизи в сумі 3500 грн та зі сплати судового збору в сумі 2441,90 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Манзар Тетяна Володимирівна подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2021 року і ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі вказує, що у постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, вказано, що відповідачка працює в ПАТ «Галичфарм» «Артеріум». Автомобіль, яким керувала відповідачка, належить на праві користування (договір оренди) саме роботодавцю ОСОБА_1 ПАТ «Галичфарм» «Артеріум», тобто, вона під час ДТП виконувала службові обов`язки, а саме працювала 18 червня 2020 року повний робочий день, що підтверджується довідкою № 141 від 19 травня 2021 року.

Вважає, що на підставі статті 1172 ЦК України ОСОБА_1 не може нести як матеріальну, так і моральну шкоду.

Зазначає, що позивач повинен був подати заяву про збільшення позовних вимог до 10 березня 2021 року, а подав її 01 квітня 2021 року і при цьому не клопотав перед судом про поновлення строку на подання такої заяви.

Стверджує, що суд необґрунтовано посилався як на підставу для стягнення з відповідачки майнової шкоди в сумі 109630,06 грн, на висновок експерта за результатами судової авто товарознавчої експертизи № 013/21 від 22 березня 2021 року, який відповідно до статті 78 ЦПК України є неналежним та недопустимим доказом.

Звертає увагу, що у висновку експерта не зазначено, що він підготовлений для подання до суду.

Вказує, що експертизу було проведено не у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», тому розмір збитків визначений не на дату дорожньо-транспортної пригоди, а на дату проведення дослідження.

Зазначає, що висновок № 013/21 від 22 березня 2021 року не є висновком експерта та належним доказом, що вказує на недоведеність позивачем розміру збитків, про стягнення яких ним заявлено.

Також вважає, що висновок експерта № 0084/20 від 17 липня 2020 року не є належним і допустимим доказом із аналогічних підстав.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи містяться розрахунки страхової компанії, згідно з якими ринкова вартість автомобіля позивача на момент ДТП становила 237067,04 грн, в той час як висновком № 013/21 від 22 березня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 239630,06 грн, що перевищує його ринкову вартість.

Крім того вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн, є явно завищеним, таким, що не відповідає моральним стражданням та переживанням, яких позивач зазнав внаслідок ДТП, та не підлягає стягненню з відповідача в силу статті 1172 ЦК України.

Також в апеляційній скарзі ставить питання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 понесених нею судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн та судового збору за подання апеляційної скарги.

ОСОБА_1 надіслала письмові пояснення, в яких виклала викладені аналогічні апеляційній скарзі, поданій її представником, обставини та вимоги.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» також подало апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Українська страхова група».

У апеляційній скарзі вказує, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_2 у повному обсязі шляхом сплати страхового відшкодування в розмірі 78887,29 грн та пені в розмірі 296,34 грн відповідно до статей 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Із посиланням на пункт 34.2 статті 34 Закону зазначає, що оскільки представник ПрАТ «СК «Українська страхова група» з`явився на огляд пошкодженого транспортного засобу в погоджений між сторонами строк, у позивача відсутні правові підстави для стягнення витрат за проведення судової експертизи в розмірі 3500 грн.

Вважає, що висновки експерта № 0084/20 від 17 липня 2020 року та № 013/21 від 22 березня 2021 року є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки експертом було допущено порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Вказує, що оскільки позивачем не надано доказів оплати проведеного ремонту транспортного засобу у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку з чим у ПрАТ «СК «Українська страхова група» не виникають обов`язки по відшкодуванню даного податку потерпілій особі.

Також вважає правильним стягнення із винної у ДТП особи різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Блізнєцов Євгеній Анатолійович подав відзиви на апеляційні скарги та вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг і залишити рішення суду без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода по вулиці Богдана Вишневецького, 48 в м. Черкаси за участю транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу ЗАЗ TEG38К, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Renault Lodgy, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний останньому автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

06 серпня 2020 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

Судом встановлено, що 18 червня 2020 року о 12 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Б.Вишневецького,48, ОСОБА_1 керувала автомобілем Skoda Fabia, перед початком руху, а саме розворот, не впевнилась в безпечності, та скоїла зіткнення з автомобілем Renault Loogy, який рухався в зустрічному напрямку, після чого останній здійснив наїзд на припаркований автомобіль ЗАЗ ТF 698, який стояв на узбіччі по вул. Б. Вишневецького, 49, в результаті чого автомобіль ЗАЗ ТF 698 здійснив наїзд на паркан, чим порушила п.2.3б, 10.1 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На момент скоєння зазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля Skoda Fabia, була застрахована в ТОВ «Перша лізингова компанія», згідно з полісом ЕР-193618323 страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн., розмір франшизи 0 грн.

Відповідно до дослідження спеціаліста автотоварознавця № 771Е SOS-98 автомобіля Renault Loogy вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріли): 72327,35 грн.

Відповідачем ПрАТ «СК «Українська страхова група» було виплачено позивачу страхове відшкодування на загальну суму 78887,29 грн.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 22 березня 2021 року № 013/21 судового експерта Кипи С.М. вартість відновлювального ремонту (Свр) складає 239630,06 грн., розмір матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП власнику автомобіля Renault Loogy, реєстраційний номер НОМЕР_3 пошкодженого 18 червня 2020 року з урахуванням ПДВ на деталі та витратні матеріали визначається рівним: 146370,51 грн.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV при пошкодженні транспортного засобу страховою компанією відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту їх фізичного зносу.

У разі наявності різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (з урахуванням зносу деталей), у особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність виникає обов`язок відшкодувати різницю між страховою виплатою і фактичним розміром шкоди (стаття 1194 ЦК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно встановив, що оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 146370,51 грн, а ліміт страхової відповідальності ПрАТ «СК «Українська страхова група» визначено в розмірі 130000 грн, зі страховика слід стягнути різницю між страховим лімітом та добровільно сплаченим страховим відшкодуванням (78887,29 грн) в розмірі 51112,71 грн.

Також судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що із винної у ДТП особи відповідачки ОСОБА_1 підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди, визначеному у сумі 239630,06 грн та страховим відшкодуванням (130000 грн), що становить 109630,06 грн.

Вказані висновки відповідають нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду, викладеним у зазначених судом постановах.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржників щодо неналежності як доказу висновку експерта № 013/21 від 22 березня 2021 року, яким визначено вартість матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП. Представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Манзар Т.В. в апеляційній скарзі вказувала на те, що експерта не було повідомлено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також у ньому не вказано, що висновок підготовлений для подання до суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно із матеріалами справи позивачем на підтвердження розміру завданої йому шкоди було надано висновок експерта № 013/21 від 22 березня 2021 року, складений на замовлення ОСОБА_2 .

Вказаний висновок є належним та допустимим письмовим доказом у справі, тому суд першої інстанції обґрунтовано врахував його при розгляді справи.

Не зазначення у висновку про його підготовку для подання до суду є обґрунтованим, оскільки він виготовлявся на замовлення учасника справи, а не на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Посилання скаржників на неправильність проведеного експертом дослідження не підтверджені відповідними доказами, тому є безпідставними. Так, відповідачі не надали суду інші докази, які б спростували визначений позивачем розмір шкоди, питання щодо призначення у справі судової експертизи не заявляли.

Щодо стягнення моральної шкоди колегія суддів вказує наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що позивачу безсумнівно завдано моральних страждань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідачки. Також колегія суддів враховує, що позивач змушений звертатись до суду для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із розміром моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 відповідачкою, визначеним судом першої інстанції в сумі 5000 грн., тому рішення суду в цій частині зміні чи скасуванню також не підлягає.

Посилання відповідачки на необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 1172 ЦК України, оскільки вона під час вчинення ДТП виконувала трудові обов`язки на підставі трудового договору із ПАТ «Галичфарм «Артеріум», є безпідставними.

Так, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 дійсно виконувала посадові обов`язки на місці вчинення ДТП, а також того, що автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 належить не відповідачці, а ПАТ «Галичфарм «Артеріум».

Крім того додані до апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Манзар Т.В. докази не приймаються апеляційним судом відповідно до статті 367 ЦПК України, оскільки вони не подавались до суду першої інстанції, а доказів неможливості їх подання з причин, що об`єктивно не залежали від волі скаржника, до апеляційної скарги не додано.

Посилання адвоката Манзар Т.В. на подання позивачем зави про збільшення позовних вимог з порушенням процесуальних строків спростовуються матеріалами справи, оскільки фактично розгляд справи було розпочато 14 травня 2021 року, до цього розгляд справи відкладався за заявами учасників справи, що підтверджується журналом судового засідання (т. 2 а.с. 108-110).

Твердження ПрАТ «СК «Українська страхова група» про те, що страховик не повинен сплачувати суму ПДВ, ґрунтуються на нормах закону. Проте судом першої інстанції не порушено дані норми матеріального права, оскільки позивачем не було здійснено ремонт автомобіля, а лише надано докази оцінки вартості відновлювального ремонту. Страхова компанія звільняється від сплати ПДВ у разі фактичного проведення ремонту автомобіля потерпілим юридичною особою, яка є платником ПДВ. Таких доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Манзар Тетяни Володимирівни, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови на умовах та в порядку, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді