ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/142/17
Провадження № 22-ц/4820/896/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю учасників справи: представника апелянта адвоката Роя В.Л., представника відповідача-позивача - адвоката Волкова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року (суддя Базарник Б.І.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору частково недійсним,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 09.08.2007 уклали кредитний договір №НМN0G100003124, за яким Банк зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 35 280 доларів США на термін до 06.08.2027, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Проте, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 11.01.2017 має заборгованість 25 016,44 доларів США, яка складається з наступного:

-23899,58 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

-1053,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-57,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-5,69 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 23899,58 доларів США, яка складається з 23 899,58 доларів США заборгованості за кредитом (тілом кредиту).

У зв`язку з цим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 23899,58 доларів США, що за курсом 27,18 грн. складає 649 590,58 грн., та судові витрати.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із зустрічним позовом, зазначав, що умова Договору щодо обов`язку ОСОБА_1 сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця у Період сплати, що становить 28800x0,20%=57,6 доларів США на місяць, є несправедливою умовою договору, яка суперечить ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зважаючи на те, що згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Встановивши в Договорі сплату щомісячної комісії, Банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому Банк нараховував, а позичальник сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг Банку за рахунок позивача, що є незаконним.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив суд визнати умову кредитного договору №НМN0G100003124 від 09.08.2007 щодо обов`язку позичальника сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, недійсною з моменту укладення договору.

Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року обидва позови об`єднано в одне провадження.

Ухвалою суду першої інстанції від 11 червня 2018 року у даній справі призначено судову економічну експертизу документів фінансово-кредитних операцій.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору частково недійсним відмовлено.

Додатковим рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 3 лютого 2021 року стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2850 грн. 00 копійок та витрати за проведення судової економічної експертизи в розмірі 11440 грн. 00 коп., а всього 14290 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та стягнути судові витрати.

Вважає, що рішення в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, адже не перевірив порядок розподілу коштів, що надходили на рахунок № НОМЕР_1 , не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору.

Посилається на те, що відмовляючи у задоволенні первісного позову суд керувався єдиним доказом висновком експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 18.11.2019 №3868/18-26, 2806/2807/19-26, відповідно до якого дійсна заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 станом на 05.04.2017, з урахуванням проплачених відповідачем сум в погашення боргу у випадку визнання судом умови цього договору щодо обов`язку позичальника сплачувати винагороду за подання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від сум наданого кредиту щомісяця у період сплати недійсною, з моменту укладення договору відсутня.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказує, що при вирішенні судом першої інстанції спору не взято до уваги, що 09.08.2007 між Банком та ОСОБА_1 було укладено два кредитні договори, а саме: № НОМЕР_2 та №НМN0G200003124 (надалі договір про початковий внесок). Для обох договорів було відкрито рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_1 . Відповідно до п. 7.2. договору про початковий внесок вказано порядок розподілу коштів, що надходитимуть на рахунок № НОМЕР_1 , а саме спочатку кошти розподіляються на погашення заборгованості за договором на початковий внесок, а потім за договором на основний кредит. На дослідження експерту надавалась виписка по рахунку № НОМЕР_1 , з якої чітко вбачається, що кошти, які надходили на рахунок, розподілялись на два договори, оскільки у виписці вказуються номери договорів, на погашення заборгованості, по яким зараховуються кошти. Експерт не врахував, що кошти розподілялись на погашення заборгованості по двом договорам, і зарахував кошти лише в рахунок погашення заборгованості на основний кредит, що не відповідає умовам договору. Окрім того, експертом невірно визначено суму коштів, що надходили на рахунок № НОМЕР_1 , зокрема, на зазначений рахунок надійшло 59 755,17 доларів США з подальшим розподілом на договір на основний кредит 47 807,38 доларів США. Отже, висновки експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 18.11.2019 №3868/18-26, 2806/2807/19-26 не відповідають умовам укладених між сторонами договорів, а також даним виписок Банку. Суд першої інстанції при вирішенні спору не взяв до уваги пояснення Банку, не дослідив надані виписки по рахунку № НОМЕР_1 , прийнявши до уваги лише висновок експерта.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що місцевим судом не було враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, а саме: суд зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню, і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ зроблено висновок, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими ЦПК України, щодо оцінки доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року без змін як законне та обґрунтоване.

Вважає вимоги Банку до нього безпідставними, оскільки на дату звернення позивачем до суду із первісним позовом кредит ним був повернутий в повному обсязі, що підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, квитанціями про сплату грошових коштів на погашення заборгованості за спірними кредитними правовідносинами, здійсненим ОСОБА_1 розрахунком, висновком судової економічної експертизи.

Окрім того, в цьому ж висновку експертизи зазначено, що ОСОБА_1 здійснив переплату за Кредитним договором в сумі 1254,72 доларів США.

Щодо твердження АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що висновком експертизи не враховано, що додатковою угодою збільшувався розмір процентної ставки, то таке твердження не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується Додатком №3 до Висновку експертизи.

Щодо твердження АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що висновок експертизи не відповідає умовам укладених між сторонами договорів, а також даним виписок Банку, які аналізував експерт, суд зазначив, що не бере їх до уваги, оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставились вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007, тому такі твердження апелянта є безпідставними, оскільки на дослідження експерта було надано, в тому числі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», всі первинні бухгалтерські документи на підтвердження видачі та погашення спірного кредиту, умови кредитування, платіжні документи, на підставі яких експертом зроблено висновок про відсутність заборгованості по спірному кредиту.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд виходив з того, що позивач не надав достатніх доказів того, що в ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007.

Що стосується письмових пояснень представника АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.А. про те, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , 09.08.2007 було укладено два кредитних договори, а саме договір №НМN0G100003124 (договір на основний кредит), та договір №НМN0G200003124, та те, що висновки експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 18.11.2019, не відповідають умовам укладених між сторонами договорів, а також даним виписок банку, які аналізував експерт, суд зазначив, що не бере їх до уваги, оскільки Банком ставились вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007. Водночас, позовних вимоги про стягнення заборгованості за договором №НМN0G200003124 від 09.08.2007 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не ставилось, а також він не був предметом розгляду даної справи.

З таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема, договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК України).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (положення статті 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ПАТ КБ «Приватбанк» (в подальшому АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 09.08.2007 року уклали кредитний договір №НМN0G100003124.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 35 280 доларів США на термін до 06.08.2027, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Банк свої зобов`язання виконав. Кошти відповідачу видав повністю.

Станом на 11.01.2017 року у відповідача виникла заборгованість за договором по тілу кредиту в розмірі - 23899,58 доларів США.

Відповідно до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог Банк надав розрахунок заборгованості за договором №НМN0G100003124, копію кредитного договору (т. 1. а. с. 4-10, 12-14).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_2 пояснила, що при проведені судово-економічної експертизи та складання висновку від 18.11.2019 №3868/18-26, 2806/2807/19-26 нею не було враховано, що кошти, зазначені у виписці по рахунку № НОМЕР_1 , розподілялись на кредитні договори: № НОМЕР_3 - договір на початковий внесок, та №НМN0G100003124 - договір на основний кредит. Сплачені по зазначеній виписці на вказаний рахунок кошти під час проведення експертизи були зараховані на погашення заборгованості тільки по кредитному договору №НМN0G100003124 - договір на основний кредит, тому висновок не є обґрунтований.

Хмельницьким апеляційним судом сторонам було роз`яснено право на призначення експертизи. Сторони правом на проведення експертизи не скористались.

Доказів, які б спростовували твердження позивача про заборгованість відповідача, ОСОБА_1 не надано.

Тому Хмельницький апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції, що позивач не надав достатніх доказів того, що в ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007, є необґрунтованим.

За таких обставин рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року слід скасувати в частині відмови в задоволені позову акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині нове судове рішення. Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 у розмірі 23899,58 доларів США.

Апеляційний суд, відповідно до ст. 376 ЦПК України, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, скасовує рішення суду першої інстанції.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило судовий збір при подачі позовної заяви 9743,86 грн., при подачі апеляційної скарги - 14 615,79 грн., тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути 24359 грн. 65 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволені позову акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнення судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 13.08.1996) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 у розмірі 23899,58 доларів США. та судові витрати в сумі 24359 грн. 65 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк