РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 1 жовтня 2005 року.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 1 жовтня 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох спільних дітей. Нормальні та належні стосунки з дружиною не склалися. Через різні погляди на життя виникають постійні чвари, які негативно впливають на його психоемоційний стан. Відповідач не проявляє до нього подружнього піклування і не має бажання підтримувати гармонійні відносини в сім`ї. Неодноразові спроби налагодити належні стосунки в родині не дають жодних результатів. Обов`язків один перед одним як подружжя не мають, в них різні бюджети, які використовують на власний розсуд. Шлюб носить формальний характер, оскільки він остаточно втратив почуття любові та поваги до відповідача.

Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області Смолій Л.Д. від 4 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у справі.

23 березня 2020 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. На обгрунтування заперечень проти позовних вимог вказує, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує вказані в позовній заяві обставини, а небажання чоловіка продовжувати шлюб носить тимчасовий характер.

Ухвалою від 30 вересня 2020 року суд прийняв справу до свого провадження та призначив до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 24 листопада 2020 року суд за клопотанням відповідача надав сторонам двомісячний строк для примирення, провадження у справі зупинив до закінчення строку для примирення. Ухвалою від 29 січня 2021 року суд поновив провадження у справі в зв`язку із закінченням строку для примирення.

24 лютого 2021 року позивач подав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В заяві зазначив, що наданий строк на примирення позитивних результатів не приніс.

Відповідач в судовому засіданні 24 листопада 2020 року позов не визнала та пояснила, що бажає зберегти сім`ю, хоча з лютого 2020 року вони разом не проживають. В судове засідання 24 лютого 2021 року відповідач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якогро учаснка справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Передбачені ч.2 ст.223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 1 жовтня 2005 року Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківський області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії НОМЕР_1 .

Сторони мають спільних дітей - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно.

З пояснень позивача, наданих ним в судовому засіданні 24 листопала 2020 року, встановлено, що наміру поновлювати спільне сімейне життя з відповідачем позивач не має та примиритися не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Враховуючи бажання відповідача зберегти сім`ю та примиритися з позивачем, суд надавав сторонам двомісячний строк для примирення, який позитивних наслідків не мав.

За положеннями ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Покликання відповідача на тимчасовий характер небажання позивача продовжувати шлюб суд до уваги не приймає, оскільки за час перебування справи у провадженні суду (з 19 листопада 2019 року) позивач не змінив своєї позиції та наполягає на розірванні шлюбу, а отже стверджувати про тимчасовість його небажання підтримувати подружні відносини з відповідачем немає підстав.

Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить його інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, та беручи до уваги, що законом не передбачено примушення особи до збереження шлюбних відносин проти її волі, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 223, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 1 жовтня 2005 року Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 216.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя