Справа № 170/451/20 Головуючий у 1 інстанції: Матвійчук С. П.
Провадження № 22-ц/802/1398/21 Категорія: 68 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Шацького районного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовом.

Покликалась на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 16 жовтня 1997 року по 29 травня 2018 року, який був розірваний рішенням Шацького районного суду Волинської області. За час шлюбу ними були придбані транспортні засоби - автомобілі: PEUGEOT BOXER, 1999 року випуску, FORD TRANSIT 350 TDCI, 2004 року випуску та саморобний причіп, номерний знак НОМЕР_1 , які зареєстровані за відповідачем.

Також, за час перебування у шлюбі, вони придбали рухоме майно: мультиварку Moulinex serie ЕРС04 S2, морозильну камеру Libertу ВD-210 Q, телевізор LG 29FС2RNX, DWD програвач LG, мікрохвильову піч LG, холодильник Atlant MXM 1703, пральну машину ВОSСН WOL 2450, твердопаливний котел Viadrus НОМЕР_2 , насоси до котла Halm та Optima, комбінований бойлер Еlectromet WGJ-g 120 МАХ, газову плиту Gefest 1457- 04, принтер Samsung scx-4220, монітор ASUS 224, комп`ютер ASUS, ванну Karina panel (Koller pool 1600*1050), м`який куточок та крісло «Марсель».

Крім того позивач вказувала, що після її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, з метою ухилення від розподілу транспортних засобів як спірною майна подружжя, без її згоди, відповідач відчужив автомобілі PEUGEOT BOXER та FORD TRANSIT 350 TDCI, уклавши відповідні договори купівлі-продажу з фізичними особами.

Враховуючи наведені обставини та відсутність між ними згоди про розподіл придбаного у шлюбі майна, позивач просила суд стягнути на свою користь з відповідача грошові кошти у розмірі 170545 грн 70 коп. - компенсацію 1/2 частки вартості спільного майна подружжя, та відшкодувати їй понесені судові витрати по справі.

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31845 грн - грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля PEUGEOT BOXER, 1999 року випуску, та 79685 грн - грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля FORD TRANZIT 350 TDCI, 2004 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1575 грн - грошову компенсацію 1/2 вартості саморобного причіпа. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, у якій просили оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, стягнути з відповідача на її користь лише грошову компенсацію 1/2 вартості саморобного причіпа в розмірі 1575 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції на їх думку не врахував тих обставин, що транспортні засоби були реалізовані ОСОБА_2 в той час, коли шлюб між сторонами спору не був розірваний, а кошти від продажу автомобілів витрачені в інтересах сім`ї, а саме на оплату навчання дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у стягненні половини вартості рухомого майна, яке було придбано у шлюбі, не оскаржується та відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, та стягуючи з відповідача грошову компенсацію 1/2 вартості автомобілів PEUGEOT BOXER, 1999 року випуску, FORD TRANZIT 350 TDCI, 2004 року випуску та саморобного причіпа, суд першої інстанції виходив з того, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін спору як таке, що набуте ними в період шлюбу за спільні кошти і їх частки у цьому майні є рівними, а тому половину вартості вказаного майна, яке було відчужене відповідачем, слід з нього стягнути на користь позивача.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 16 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (далі ОСОБА_1 ) було укладено шлюб (а.с. 45).

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 29.05.2018 року шлюб між сторонами даного спору розірвано (а.с. 7).

У період спільного проживання у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за спільні кошти придбали транспортні засоби: PEUGEOT BOXER, VIN-код НОМЕР_3 , 1999 року випуску, об`єм двигуна 1905 куб.см., зареєстрований за відповідачем 11 січня 2006 року; FORD TRANSIT 350 TDCI, VIN-код НОМЕР_4 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2402 куб.см., зареєстрований за відповідачем 07 грудня 2011 року та саморобний причіп, номерний знак НОМЕР_5 , зареєстрований за відповідачем 30 серпня 2008 року (а.с. 11).

Вказані автомобілі були відчужені відповідачем за договорами купівлі-продажу в квітні 2018 року, після того, як позивачем 20 березня 2018 року було подано позов до суду про розірвання шлюбу (а.с. 11Ж, 48).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової трансортно-товарознавчої експертизи № 8241-8242 від 22.04.2021 року, середня ринкова вартість транспортного засобу PEUGEOT BOXER, 1999 року випуску, аналогічному автомобілю PEUGEOT BOXER, 1999 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1905 куб.см., на день проведення експертного дослідження, 22.04.2021 року, складає 63690 грн.; середня ринкова вартість транспортного засобу FORD TRANSIT 350 TDCI, 2004 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2402 куб.см., на день проведення експертного дослідження, 22.04.2021 року, складає 159370 грн (а.с. 103-112).

Сторонами визнається та обставина, що вартість саморобного причіпу, номерний знак НОМЕР_5 , становить 3150 грн.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно із частиною 1 першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63 СК України, частиною першою статті 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, на думку колегії суддів, враховуючи вказані вище положення норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошової компенсації, половини вартості транспортних засобів, оскільки спірні автомобілі були набуті сторонами спору під час перебування їх у шлюбі та відчужені відповідачем без згоди позивача, чим порушено право власності останньої.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відчуження спірного майна, є правомірним, оскільки воно відбувалось за згоди позивача як одного з членів подружжя на розпорядження таким майном, а коштів від реалізації цього майна були витрачені в інтересах сім`ї.

При цьому апеляційний суд враховує ті обставини, що реалізація автомобілів відповідачем була проведена після звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про розірвання шлюбу і без урахування її волі.

Крім того, відповідач не довів у суді той факт, що одержані кошти були ним використані в інтересах сім`ї.

Таким чином, на думку апеляційного суду, рішення судом першої інстанції в оскарженій частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Наведені представниками відповідача в апеляційній скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного ними рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд першої інстанції дав зазначену вище вірну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді