Дата документу 24.02.2021 Справа № 313/169/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №313/169/18 Головуючий у 1 інстанції Нагорний А.О.
Провадження № 22-ц/807/587/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У лютому 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач, з метою отримання банківських послуг 24.02.2009 р. підписав заяву № б/н.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Станом на 31.10.2017 р. за кредитним договором відповідач має заборгованість 114 611, 29 грн. (12 738, 29 грн. - заборгованість за кредитом; 95 939,13 грн. - відсотки за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5 433,87 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 114 611, 29 грн. та судові витрати.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.02.2009 р., а саме: 15 008, 67 грн., з яких: проценти в сумі 15 008,67 грн., в іншій частині позову відмовити.

До позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 12 738, 29 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 80 930,46 грн, штрафу в сумі 5 933,87 грн. застосовано строк позовної давності та відмовлено в задоволенні цієї частини позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 230,73 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в оскарженій частині задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк».

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Встановлено, що 24.02.2009 р. ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний договір № б/н.

Згідно умов Договору відповідачем було отримано кредит, у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць (30,00% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Після оформлення даного кредиту договору відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої складав чотири роки (до березня 2012 року).

Пунктами 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою визначено граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Приписами п. 2.1.1.12.10. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що в разі порушення божником умов чинного законодавства України або Договору у Банку виникає право вимоги дострокового виконання зобов`язання в цілому або в певній частині.

З огляду на вищевикладене, судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічний висновок зроблено Верховним судом України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13та у постанові від 09.11.2016 р. у справі № 6-1457цс16.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним судом України в постанові від 22.10.2014 р. у справі № 127цс14.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Такий правовий висновок зроблено Верховним судом України в постанові від 09.11.2016 р. у справі № 6-1457цс16).

При зверненні до суду з позовною заявою, АТ КБ «ПрвиатБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 12 738,29 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 95 939, 13 грн., а також штраф в сумі 5 933, 87 грн. (фіксований та процентний). Період розрахунку становить 9 років 6 місяців 10 днів (з 25.05.2009 р. по 31.10.2017 р).

Судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок з урахуванням приписів ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення заборгованості по тілу та процентам за користуванням кредитом має застосовуватися загальний строк позовної давності - три роки. А до вимог щодо стягнення пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором має застосовуватися спеціальна позовна давність - один рік. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду прешої інстанції про те, що з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання основного зобов`язання, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що позовна заява від 22.12.2017 р. № б/н надійшла до Веселівського районного суду Запорізької області 12.02.2018 р. Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по за тілом кредиту в сумі 12 738,29 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 80930,46 грн. та штраф в сумі 5 933,87 грн. (фіксований та процентний) пред`явлені після закінчення строку позовної давності, що враховуючи положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в їх задоволенні.

В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до п. 5.5.1. правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових обов`язків Власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами. Проте, встановлено, що під час укладення договору позивачкою дані правила не підписувалися, для ознайомлення не надавалися, в наданих Тарифах зазначення підвищеної ставки відсутнє. Тому, Умови та Правила не є складовою частиною кредитного договору і вона не брала на себе зобов`язання зі сплати підвищеної процентної ставки або додаткової комісії.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, судом першої інстанції враховано висновок Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17 яким договори приєднання Приватбанку про надання кредиту визнала такими, що порушують законодавство, так як правила надання банківських послуг не є складовою кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, судом вірно зроблено розрахунок процентів за карткою в межах строку позовної давності за формулою, яка надана позивачем для загального використання клієнтами на офіційному сайті Банку (https://privatbank.ua/), а саме: сума заборгованості х кількість днів використання коштів х 2,9% х 12/360/100, де: 360 - стала величина (кількість днів у році відповідно до умов договору); 2,5 %, 2,9%, 3,6% - щомісячні процентні ставки згідно з тарифами; 12 - стала величина (кількість місяців у році).

12 738,29 грн. (сума заборгованості по тілу кредиту) х 47 днів (кількість днів між датами з 12.02.2015 року по 31.03.2015 року) х 2,9% х 12 місяців/360 днів/100 = 578,74 грн.

12 738,29 грн. (сума заборгованості по тілу кредиту) х 944 дні (кількість днів між датами з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року) х 3,6% х 12 місяців/360 днів/100 = 14 429,93 грн.

Таким чином, згідно до наведеного позивачем розрахунку стягненню підлягають проценти за користування кредитом в сумі 12796 грн. 07 коп. (578,74 грн. + 14 429,93 грн. = 15 008,67 грн.).

Доводи скарги відповідача фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді: