Справа №293/1577/21
Провадження № 2/293/718/2021
УХВАЛА

14 вересня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі cудді Лось Л.В.,

розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

до 1.Черняхівської державної нотаріальної контори (вул. Шевченка, 4, смт Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301),

2. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

про зміну та переооформлення земельного пая матері з однієї особи на трьох дітей спадкоємців

УСТАНОВИВ:

27.07.2021 позивачі звернулись до суду із позовом до Головного територіального управління юстиції в Житомирській області та ОСОБА_3 , за змістом якого просять:

- скасувати рішення Головного управління юстиції в Житомирській області, Черняхівської державної юридичної контори щодо незаконного і одноосібного успадкування земельного пая брата ОСОБА_3 ;

- зобов`язати нчальника Черняхівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 розділити земельний пай на три частини для здачі його в оренду;

- розділити земельний пай площею 4,1га пропорційно на трьох спадкоємців

28.07.2021 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 .

16.08.2021 за вх.4981 позивачі подали уточнення до позовної заяви до Черняхівської дердавної нотаріальної контори та ОСОБА_3 , у яких виклали позовні вимоги у новій редакції:

- розділити земельний пай їхньої матері площею 4,1га на три наступні частини: ОСОБА_1 -1,4га; ОСОБА_2 -1,4га; ОСОБА_3 -1,3га.

25.08.2021 на адресу суду від Оліївської сільської ради житомирського району Житомирської області надійшов лист, згідно якого гр. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Оглянувши позовні матеріали на предмет відповідності їх нормам Цивільного процесуального кодексу України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо подачі та форми позовної заяви суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Пунктом 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зазначає, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Проте, позивачі у супереч нормам ст. 16 ЦК України виклади у позовній заяві свої вимоги з порушенням загально прийнятих способів захисту. Зокрема зі змісту позовної заяви убачається що позивачі бажають захистити своє порушене права шляхо визнання права власності на визначену часту майна, проте у резолюьтивній частині позову ставлять вимогу про поділ земельного паю.

Таким чином, позивачам слід привести у відповідність свої позовні вимоги з урахуванням положень ст. 16 ЦК України.

Разом з тим мотивуючи позовні вимоги позивачі вказують про належність земельної частки (паю) їх матері, яка померла, однак у порушення приписів п. 5. ч.3 ст 175 ЦПК України не зазначено про докази, які підтверджують вказані обставини ( докази належності на праві власноитсі земельногї частки (паю) ОСОБА_5 ) та всупереч вимог ч.5 ст 177 ЦПК України до позовної заявим не додані такі докази.

Крім того у поданій позовній заяві позивачі всупереч нормам п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України не викли зміст позовних щодо кожного з відповідачів.

Серед іншого позовна заява також не містить правового нормативного обгрунтування заявлених вимог, що також суперечить загальним вимогам викладеним у ст. 175 ЦПК України.

Водночас суд звертає увагу позивачів, що відповідно до п.3 ч.3 с. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктом 2 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у справах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Разом з тим, в супереч вказаних вимог, позовна заява не містить відомостей щодо ціни позову.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» вартість земельної ділянки - еквівалент цінності земельної ділянки, виражений у ймовірній сумі грошей, яку може отримати продавець.

Відповідно до змісту ст. 5 Закону України «Про оцінку земель», грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки.

Однак, до позовної заяви не додано доказів щодо вартості земельної ділянки, право власноті на яку позивачі просять визнати за собою.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу 908 грн. 00 коп. і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 11350 грн. 00 коп.

Таким чином, позивачам необхідно визначити дійсну вартість спірного майна, а саме, земельної частки (пай), яка є предметом спору на момент звернення до суду, вказати ціну позову, виходячи з встановленої вартості такої земельної ділянки та виходячи із ціни позову сплатити судовий збір.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При звернені до суду позивачі не надала доказів сплати судового збору.

Натомість, позивачі подали клопотання, згідно якого просять не вимогати у них докази сплати судового збору, посилаючись на вкрай низьку пенсію.

Надаючи оцінку клопотанню позивачів про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову в задоволені такого клопотання з наступних підстав.

У ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначені умови щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так ч. 1. ст. 8 Закону України "Про судовий збір", встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір").

Правовий аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, звільнити від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Належних та допустимих доказів наявності підстав, визначених у ч.1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" для звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору позивачі при звернені до суду не подали.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст.129 Конституції України, а також положення Закону України "Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Той факт, що позивачі отримують вкрай низьку пенсію не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, за відсутності визначених законом умов для звільнення позивачів від сплати судового збору або відстрочення судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд дійшов висновку про відмову у задоволені поданого позивачами клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В силу положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" встановив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами в зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на викладене позивачі при звернені до суду в порушення норм ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додали доказів сплати судового збору.

Крім того, Згідно з вимогами частин першої та п`ятої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). При цьому за вимогами частин другої, четвертої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

На порушення наведених вимог діючого законодавства долучені до позовної заяви докази належним чином не завірені та у порушення норм п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, доданих до позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачам строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст.81, 83, 175, 176, 177, 294, 315, 318 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Черняхівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про зміну та переооформлення земельного пая матері з однієї особи на трьох дітей спадкоємців - залишити без руху.

Надати позивачам 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачам, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникам .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана: 14.09.2021

Суддя Л.В. Лось