Справа № 127/3821/21
Провадження № 22-ц/801/2685/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 рокуСправа № 127/3821/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Міхасішин І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/3821/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року, яке ухвалене суддею Антонюком В.В. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 15 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 січня 2021 року було здійснено залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 по ј частці кожному. Вказані обставини були зафіксовані фотозйомкою та комісією, про що складено Акт про залиття від 16 січня 2021 року, де вказано, що причиною затоплення став порив гнучкого з`єднання (шлангу) холодного водопостачання під`єднання бачка унітазу в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище.

19 січня 2021 року ОСОБА_1 звертався з приводу залиття квартири до поліції, на що був поінформований, що це цивільно-правові відносини, які можуть вирішитись в результаті переговорів між сторонами, або виключно в порядку приватного звернення потерпілого до суду.

22 січня 2021 року на адресу ОСОБА_5 було направлено претензію з пропозицією добровільно вирішити питання сплати вартості ремонтних робіт, однак ОСОБА_5 в добровільному порядку шкоду не відшкодував.

Позивачі зазначають, що згідно звіту про оцінку збитків, що спричинені залиттям їхньої квартири, виконаної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , вартість збитків становить 19382 грн.

Вважають доведеним розмір завданої їм шкоди в сумі 19 832,00 грн., внаслідок залиття їх квартири, протиправність дій ОСОБА_5 , причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів.

Просили стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 19382,00 грн, компенсацію моральної шкоди в розмірі 20000 грн - по 5 000 грн кожному із позивачів, вартість проведеної експертизи у сумі 3000 грн, вартість поштових відправлень у сумі 37 грн, вартість проведення обстеження квартири АДРЕСА_3 проведеного ТОВ «ЖЕО» в сумі 138 грн, сплачений судовий збір в розмірі 908 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

В подальшому позивачі подали позовну заяву в новій редакції, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якій просили стягнути з ОСОБА_5 на користь позивачів, а саме:

- ОСОБА_1 : матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, вартість проведеної експертизи у сумі 3000 грн, вартість поштових відправлень у сумі 37 грн, вартість проведення обстеження квартири АДРЕСА_3 проведеного ТОВ «ЖЕО» в сумі 138 грн, сплачений судовий збір в розмірі 908 грн, та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн;

- ОСОБА_2 : матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, сплачений судовий збір в розмірі 908 грн;

- ОСОБА_3 : матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, сплачений судовий збір в розмірі 908 грн;

- ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 3632 грн витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, оскільки вважають його незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просили скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що їм завдано матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири, яка не відшкодована, тому вважають, що їх права порушені.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Піпко А.М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін. Також просив стягнути з позивачів на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі з кожного по 1135 грн.

У відповіді на відзив позивачі просили врахувати відповідь на відзив та скасувати рішення від 10 листопада 2021 року, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути судові витрати.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 1993 року, квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві власності ОСОБА_1 ј та членам його сім`ї: ОСОБА_2 ј, ОСОБА_3 ј, та ОСОБА_4 ј.

Квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 30 січня 1999 року, з відміткою про реєстрацію квартири ДКП «Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації» за вказаними особами в реєстр. Книгу № 434 реєстр. № 1596/39270.

16 січня 2021 року складено Акт про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який затверджено директором ТОВ «ЖЕО», за яким представники ТОВ «ЖЕО» у складі заступника начальника аварійно-диспетчерського відділу (АДВ) Білика С.В., інженера АДВ ОСОБА_11 в присутності власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 провели візуальне обстеження у вище зазначеній квартирі та встановили наступне: в приміщенні коридору спостерігається:

- замокання стелі (шпалери), орієнтовно площею до 6 кв. м.;

- замокання стін (шпалери), орієнтовно площею до 7 кв. м.;

- замокання підлоги (паркетна дошка), орієнтовно площею до 4 кв. м.

В приміщенні кімнати зали спостерігається:

- замокання стелі (шпалери), орієнтовно площею до 5 кв. м.;

- замокання підлоги (паркетна дошка), орієнтовно площею до 6 кв. м.

В приміщенні дитячої кімнати спостерігається:

- замокання стелі (шпалери), орієнтовно площею до 3 кв. м.;

- замокання підлоги (паркетна дошка), орієнтовно площею до 2 кв. м.

В приміщенні кімнати спальні спостерігається:

- замокання стелі (шпалери), орієнтовно площею до 2 кв. м.

В приміщенні туалету та ванної кімнати спостерігається:

- замокання стелі, стін, підлоги (плитка), орієнтовно площею до 18 кв. м.

Зі слів власника квартири АДРЕСА_3 затоплення сталося 14 січня 2021 року.

Причиною затоплення став порив гнучкого з`єднання (шлангу) холодного водопостачання під`єднання бачка унітаза в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище у вищевказаному житловому будинку. Загально-будинкові інженерні мережі перебувають в технічно-справному стані, на момент обстеження витоки в них відсутні (т.1 а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачами не надано жодних доказів на підтвердження факту залиття відповідачем. Крім того, наданий позивачами в підтвердження залиття їх квартири акт не відповідає вимогам визначеним Порядком складання акту про залиття, аварії квартир, який регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76. Так, суд першої інстанції зазначив, що в акті відсутній висновок про те хто заподіяв позивачам шкоду, орієнтовану вартість пошкоджень внаслідок залиття квартири, і з актом не ознайомлені мешканці квартири АДРЕСА_2 .

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, які стали підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з його вини.

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання їм шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності своєї вини несе відповідач.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

На підставу заявлених позовних вимог позивачі посилаються на акт від 16 січня 2021 року про залиття квартири на а.с.9 т.1.

Із акту про залиття від 16 січня 2021 року встановлено, що причиною залиття кв. АДРЕСА_1 є порив гнучкого з`єднання (шлангу) холодного водопостачання під`єднання бачка унітаза в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище у вищевказаному житловому будинку.

Зокрема, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, також виходив з того, що акт про залиття квартири не відповідає вимогам щодо його змісту та форми, проте не врахував, що сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що акт від 16 січня 2021 року повністю відповідає формі, встановленою наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. Цей акт не спростований відповідачем, тому є належними і допустимими доказами заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачам.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно усталеної судової практики при розгляді позовів про відшкодування шкоди необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Колегія суддів, враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства, встановлені судами фактичні обставини справи, проаналізувавши підстави звернення до суду та норми цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зазначає, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (заподіювача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року (справа № 757/31418/15-ц, провадження № 61-17928св18)

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача ОСОБА_5 покладено обов`язок доведення відсутності її вини у завданні шкоди позивачам.

Судом першої інстанції при розгляді справи був допитаний свідок та його поясненням надана оцінка.

За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 статті 81 ЦПК України).

Всупереч вищенаведеним нормам, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність вини відповідача у залитті квартири, адже в даному випадку причини залиття були встановлені на підставі акту про залиття. Натомість акт про залиття містить дані про подію, яка відбулася, наслідки такої події, причину залиття, квартиру та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не врахували презумпцію вини заподіювача шкоди.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої і третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

Вартість збитків, що спричиненні залиттям квартири за адресою АДРЕСА_5 , підтверджується звітом про оцінку збитків складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , копія якого містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.15 47).

Висновок, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог було недоведення вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу є помилковим у зв`язку із неправильним застосуванням судами статті 1166 ЦК України, якою передбачено презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

Враховуючи, що відповідач не спростував вказаної презумпції, на користь позивачів підлягає відшкодуванню заподіяна внаслідок залиття квартири майнова шкода.

Так, згідно звіту про оцінку збитків складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 за результатами проведення розрахунків вартість збитків, що спричиненні залиттям квартири АДРЕСА_1 становить 19382 грн (т.1 а.с.24).

Вищевказаний висновок відповідачем жодними доказами не спростовано, клопотання про проведення відповідних судових експертиз ОСОБА_5 не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.

Отже, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 своєю бездіяльністю, яка полягала в пориві гнучкого з`єднання (шлангу) холодного водопостачання під`єднання бачка унітаза в квартирі АДРЕСА_2 , допустив аварійну ситуацію, та не вжив достатніх заходів до своєчасного усунення пошкодження шлангу холодного водопостачання і недопущення залиття нижче розташованої квартири, чим завдав позивачам майнової шкоди, розмір якої підтверджений звітом про оцінку матеріального збитку та складає 19382 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з прийняття нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та стягнення на їх користь з ОСОБА_5 матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири по 4845,50 грн (19382 грн /4).

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було сплачено 3000 грн за проведення звіту про оцінку збитків, що підтверджується квитанцією до касового ордера №154 від 01 лютого 2021 року та актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 01 лютого 2021 року (т.1 а.с.48). Також, ним було сплачено 37 грн за поштове відправлення претензії від 22 січня 2021 року ОСОБА_5 (т.1 а.с.13 14) та за проведення обстеження квартири АДРЕСА_1 , проведеного ТОВ «ЖЕО» в сумі 138 грн (т.1 а.с.10).

Отже зазначені витрати за проведення звіту про оцінку збитків в розмірі 3000 грн, витрати за поштові відправлення в розмірі 37 грн, витрати за проведення обстеження квартири АДРЕСА_3 проведеного ТОВ «ЖЕО» в розмірі 138 грн підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 .

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження розміру судових витрат за надання професійної правничої допомоги до позовної заяви позивач ОСОБА_12 долучив: 1). Договір про надання правової допомоги від 22 січня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Лещенко С.В.; 2). Ордер адвоката; 3). Акт наданих послуг від 12 лютого 2021 року, згідно якого загальна вартість послуг складає 7000 грн; 4). Квитанція про сплату позивачем ОСОБА_1 адвокату Лещенко С.В. 7000 грн (т.1 а.с.49 51, 55).

Апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7000 грн.

Також позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн, на підтвердження яких надав: 1). Акт наданих послуг від 02 грудня 2021 року, згідно якого загальна вартість послуг складає 5000 грн, а саме: підготовка документів для подання до суду (апеляційна скарга) в розмірі 3000 грн, представництво в суді в розмірі 2000 грн; 4). Квитанція про сплату позивачем ОСОБА_1 адвокату Лещенко С.В. 5000 грн, а саме: за підготовку документів для подання до апеляційного суду (апеляційна скарга) в розмірі 3000 грн, представництво в суді в розмірі 2000 грн.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції за підготовку документів для подання до апеляційного суду (апеляційна скарга) в розмірі 3000 грн.

Судові витрати представництво в суді в розмірі 2000 грн, не підлягають стягненню, оскільки ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року призначено розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, тобто справа розглянута без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження (частина тринадцята статті 7, частина перша статті 369 ЦПК України).

Отже, з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу понесені в судах першої та апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн (7000 грн в суді першої інстанції + 3000 грн в суді апеляційної інстанції).

За подання позовної заяви позивачі сплатили судовий збір в розмірі по 908 грн кожний, а за подання апеляційної скарги в розмірі по 1362 грн кожний.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі по 908 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі по 1362 грн.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, витрати за проведення звіту про оцінку збитків в розмірі 3000 грн, витрати за поштові відправлення в розмірі 37 грн, витрати за проведення обстеження квартири АДРЕСА_3 проведеного ТОВ «ЖЕО» в розмірі 138 грн, судові витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 10000 грн, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 4845,50 грн, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2021 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Міхасішин І.В.