Справа № 504/2690/20
Номер провадження 2-о/504/70/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вінської Н.В.,

секретаря Коцар А.М.,

за заявою:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Визирської сільської ради Одеського району Одеської області, третьої особи ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту родинних відносин, визнання права власності у порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4 як батьком та ОСОБА_5 як матір`ю, та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років помер батько позивача ОСОБА_4 . Після його смерті залишилася спадщина житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 6,68 га, яка розташована на території Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 69 років матір позивача ОСОБА_5 померла, після смерті матері залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 2.00 га, розташована на території Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а також земельна ділянка площею 3.33 га, розташована на території Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У позасудовому порядку оформити своє право на спадщину після смерті батьків неможливо через наявність розбіжностей в документах підтверджуючих родинні зв`язки з батьками.

У судовому засіданні позивач представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити, в подальшому заявили клопотання про продовження розгляду справи без їх участі.

Представник відповідача Визирської сільської ради Одеського району Одеської області надав до суду заяву якою просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 надав до суду заяву згідно до якої позовні вимоги позивача ОСОБА_2 визнає у повному обсязі, не має наміру приймати спадщину після смерті батьків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Любопіль Комінтернівського району Одеської області у віці 69 років помер ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 3 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно витягу з погосподарської книги №1 Любопільського старостинськогоокругу Визирської сільської ради особовий рахунок № НОМЕР_2 стор. 56 за нині померлим ОСОБА_4 значиться одноповерховий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який побудовано в 1966 році, який розташований на земельній ділянці розміром 0,39 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Також померлому ОСОБА_4 згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №021272 від 12 лютого 2004 року за життя належала земельна ділянка площею 6,68 га на території Любопільської сільської ради Комінтернівського(нині Одеського) району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 69 років в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області померла ОСОБА_5 , про що складено відповідний актовий запис за № 250 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

За життя ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка площею 3,33 га на території Любопільської сільської ради Комінтернівського(Одеського) району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт про право власності на земельну ділянку серії ОД №021373 від 12 лютого 2004 року та земельна ділянка площею 2,00 га на території Любопільської сільської ради Комінтернівського(Одеського) району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА №265030 від 26 січня 2005 року.

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 25 грудня 1975 року батьками позивача ОСОБА_2 вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Згідно довідки Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області від 20.01.2020 року №121 на день смерті ОСОБА_4 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Любопіль, Лиманського(нині Одеського) району проживали також його дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_2 , 1975 року народження та син ОСОБА_3 , 1979 року народження.

Допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які є сусідами позивача, підтвердили, що нині покійні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рідними є батьками позивача ОСОБА_2 .

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 як сина та батька повністю підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_5 як сина та матері повністю підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками.

Задовольняючи позовні вимогу суд виходить з того, що матеріалами справи та показами свідків повністю підтверджується факт родинних відносин позивача ОСОБА_2 із спадкодавцями, а отже позивач як спадкоємець першої черги має право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При вирішенні даного спору суд також керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на той час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад.

Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, враховуючи наявний в матеріалах справи витяг з погосподарської книги, суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Оскільки право власності спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельні ділянки підтверджено наявними у справі державними актами про право власності на земельні ділянки такі права також підлягають успадкуванню позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст..ст. 15,16 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до Визирської сільської ради Одеського району Одеської області, третьої особи ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту родинних відносин, визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право приватної власності на житловий будинок загальною площею 68,9 кв.м. житловою 33,0 кв.м. з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 6.68 га, яка розташована на території Любопільської сільської ради Лиманського(нині Одеського) району Одеської області і належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 021272, виданого 12.02.2004 року у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право приватної власності, на земельну ділянку площею 3.33 га, розташовану на території Любопільської сільської ради Лиманського (нині Одеського) району Одеської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 021273, виданого 12.02.2004 року у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право приватної власності, на земельну ділянку площею 2.00 га, розташовану на території Любопільської сільської ради Лиманського (нині Одеського) району, Одеської області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 265030, виданого 26.01.2005 року у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вінська Н. В.