СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/39/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), про стягнення суми боргу та 3 % річних за час прострочки,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути суму боргу та 3 % річних за час прострочки у розмірі 485557 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження (а.с. 32).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 52-53).

04.02.2021 року через канцелярію суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та, зі слів позивача, належать на праві власності ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви посилається на те, що враховуючи предмет спору та ціну позову, вказане майно може бути відчужене ОСОБА_2 до моменту ухвалення рішення суду, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити його виконання.

Вивчивши надані матеріали, суд дійшов висновку про необхідність повернення такої заяви заявнику з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Статтею 154 ЦПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Таким чином, в порушення п. 6. ст. 151 ЦПК України подана заяви не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Крім цього, як вбачається з матеріалів заяви, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження належності відповідачу майна на яке він просить накласти арешт, що суперечить вимогам ст. 151 ЦПК України.

Таким чином, подана до суду заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України та підлягає поверненню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику про те, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 154 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), про стягнення суми боргу та 3 % річних за час прострочки - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Кириленко