Справа № 158/1775/21 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/1393/21 Категорія: 50 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувсь в суд із зазначеним позовом.

Покликався на ті обставини, що на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 березня 2006 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 21 лютого 2006 і до досягнення ним повноліття.

Крім того вказував, що з часу прийняття вищезазначеного рішення суду, погіршився його матеріальний стан, він був звільнений з роботи за станом здоров`я та з нього за іншим рішенням суду з 02 липня 2013 року стягуються аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 700 грн щомісячно, на час звернення до суду офіційно не працює і має мінливий дохід.

Відтак, просив суд змінити спосіб стягнення аліментів і стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2021 року позов задоволено. Ухвалено змінити спосіб утримуваних із ОСОБА_1 , згідно з рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 березня 2006 року, аліментів і стягувати надалі з останнього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 908 грн.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просила дане рішення суду скасувати як незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду, у подальшому може бути змінений рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів. Таким чином, на думку апелянта, суд безпідставно змінив спосіб стягнення аліментів, тим самим порушив вимоги чинного законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подавав.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу ц її відсутності.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача у справі, яка належним чином була повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки її неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач офіційно не працює, не має стабільного заробітку, а тому його вимоги про зміну способу стягуваних з нього аліментів на неповнолітнього сина є підставними і обгрунтованими.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2003 року, а рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 червня 2007 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 березня 2006 року з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 21 лютого 2006 року, до досягнення ним повноліття (а.с. 6).

Крім того встановлено, що у позивача є дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої, згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 серпня 2013 року, на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 3 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9).

30 квітня 2013 року ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх српав, після чого з 21 травня 2013 року по 17 липня 2013 рокувін отримував у Ківерцівському районному центрі зайнятості допомогу по безробіттю (а.с. 10-11).

З наявної в матеріалах справи довідки Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області від 16 липня 2021 року № 173/18.4-21 слідує, що у позивача ОСОБА_1 станом на 01 серпня 2021 року існує заборгованість перед ОСОБА_2 по несплачених на сина ОСОБА_3 аліментах в сумі 20007 грн (а.с. 38).

Відповідно до статей150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 181 цього Кодексу спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. А відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його заробітку, перед судом він не вправі ставити питання про заміну способу стягнення аліментів. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також інтересам особи, з якою дитина проживає.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу для задоволення заявлених ним позовних вимог, є хибним, адже він просив змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на погіршення свого майнового стану та погіршення стану здоров`я, що не передбачено чинним законодавством.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, з постановленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений відповідачем ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1362 грн підлягає відшкодуванню позивачем.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1362 (однієї тисячі триста шістдесят двох) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді