Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/9848/20
Провадження № 2/644/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В., за участю секретаря судового засідання Ступницького К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернулась до суду із позовом 11.12.2020 року, про стягнення на її користь з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 38298,17 гривні, середнього заробітку за час затримки розрахунку з 03.11.2020 року по день винесення рішення, судові витрати по спліті судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок.

В обґрунтування позову зазначає, що вона з 19.10.1972 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем, 03.11.2020 року була звільнена за власним бажанням за ст.38 ч.3 КЗпП України. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі складала 38298,17 гривні. Вона зверталась до відповідача щодо проведення повного розрахунку, але до моменту подачі позову розрахунок не був проведений. Також, оскільки остаточний розрахунок не був проведений, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 03.11.2020 року по день винесення рішення.

Ухвалою судді від 14.12.2020 року визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.

У наданий в ухвалі час від сторін заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні не надходило. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується матеріалами справи. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк, відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, подано відзив. Просили долучити відзив до справи, врахувати при прийнятті рішення, у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку відмовити, враховуючи наведений ними розрахунок, у вимогах про стягнення витрат на правову допомогу відмовити, судові витрати розподілити відповідно до розміру позовних вимог.

Із змісту відзиву вбачається, що відповідачем дійсно не проведено виплату заборгованості по заробітній платі в день звільнення. Заборгованість по зарплаті становить 38298,13 гривні. Що стосується стягнення середнього заробітку, зазначали, що середньоденна заробітна плата позивача складає 549,80 гривні. З урахуванням встановлення відповідно до Наказу т.в.о. Генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш» №309 від 24.07.2020 року неповного робочого тижня на підприємстві з 01.10.2020 року з робочими днями: понеділок, вівторок, середа, четвер, встановлення наказом від 21.10.2020 року №427 на ДП «Завод «Електроважмаш» було встановлено режим неповного робочого часу з наступними робочими днями у грудні та січні, тобто середній заробіток за цей період складає за листопад 15 робочих днів, за грудень 15 робочий днів та за січень 8 робочих днів, в сумі 20832,40 гривень.

Позивачем відповіді на відзив у встановлений процесуальним законом строк не подавалось.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , з 19.10.1972 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем. 03.11.2020 року була звільнена за власним бажанням, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідачем у встановлений ухвалою строк подано довідку про розмір заборгованості по заробітній платі, а саме відповідно до довідки №245/1134 від 23.12.20202 року розмір заборгованості по заробітній платі звільненого працівника складає 38298 гривень 13 копійок. Дана сума заборгованості не виплачена, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Доводи відповідача щодо врахування періоду для розрахунку з урахуванням встановленого наказом неповного робочого тижня, судом не приймається до уваги.

Оскільки, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо.

В даному випадку, період затримки в проведенні розрахунку складає період з 04.11.2020 року, наступного дня з моменту звільнення, та по 22.02.2021 року, момент постановлення рішення суду. Відповідно до наданої відповідачем довідки середньоденна заробітна плата позивача складає 549,80 гривні, позивач при подачі позову просила стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з дня звільнення по день постановлення рішення суду. Період затримки розрахунку за листопад 19 днів, грудень 22 дня, січень 19 днів, лютий 15, а всього 75 днів. Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку на момент розгляду справи складає 75 днів х 549,80 гривні = 41235 гривень. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів сплати заборгованості позивачу на день розгляд справи суду не надано, не було наведено відповідачів доводів щодо підстав порушення строків виплати заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Нормами п. 171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України та ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства.

Оскільки, суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця.

Відповідно до листа ДФС від 09.06.2016 року № 12817/6/99-99-13-02-03-15 оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відс. та військовим збором - 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування.

Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені Кодексом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Кодексу).

Суд роз`яснює, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову за вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень, а також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею за подачу позову з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 12, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 264-265, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з заробітної плати в сумі 38298 гривень 13 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04.11.2020 року по 22.02.2021 року в сумі 41235 гривень, а всього 79533 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 13 копійок. Виплату заборгованості та середнього заробітку провести за вирахуванням податків та зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» на ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» на користь держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Рішення в частині стягнення заробітної плати у межах виплати за один місяць допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 22.02.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя О.В. Бугера