КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3946/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат,-

встановив:

У травні 2019 року заявник звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою, у якій просить визнати виконавчий лист №2/756/609/13 виданий 29.01.2014 року Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 втрат від інфляції у розмірі 222942,55 грн., 3% від суми боргу у розмірі 40 210,37 грн. та судового збору у розмірі 2 631,52 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що виконавчий лист №2/756/609/13 виданий 29.01.2014 року Оболонським районним судом м. Києва на виконання скасованого в подальшому рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 року, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права і просила ухвалу скасувати, а її заяву задовольнити.

Вказує, що судом не вірно тлумачено ч.2 ст.434 ЦПК України та фактично порушує встановлені вимоги ч.2 ст 434 ЦПК України, оскільки законодавство не містить такого терміну як «під кореговане рішення суду», натомість законодавство визначає, що при скасуванні судового рішення, виданий на його виконання виконавчий лист, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Вказує, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Помилковою видачею виконавчого листа є те, що вже після видачі виконавчого листа рішення у справі було скасовано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.09.2013 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №2605/18364/12 та задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів. При цьому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто інфляційні втрати за порушення строку повернення боргу в розмірі 254 036 грн. 35 коп., суму 3% річних за порушення строку повернення боргу у розмірі 42 669 грн. 49 коп. та судовий збір в розмірі 2 967 грн., 05 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат за порушення строку повернення боргу в розмірі 254 036 грн. 35 коп., 3% річних за порушення строку повернення боргу у розмірі 42 669 грн. 49 коп. та судового збору в розмірі 2 967 грн., 05 коп. При цьому, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати від інфляції в розмірі 222 942 грн. 55 коп., 3% річних за порушення строку повернення боргу у розмірі 40 210 грн. 37 коп. та судовий збір в розмірі 2 631 грн., 52 коп., а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання вказаного рішення Апеляційного суду м. Києва, 29.01.2014 року видано виконавчий лист №2/756/6009/13 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 втрат від інфляції у розмірі 222 942 грн. 55 коп., 3% річних за порушення строку повернення боргу у розмірі 40 210 грн. 37 коп. та судового збору в розмірі 2 631 грн., 52 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви стягувача від 04.02.2014 року - 05.02.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції у м. Києві Диких О.О. було відкрито виконавче провадження ВП №41869372.

Згідно постанов про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу стягувач ОСОБА_2 виявила намір в рахунок погашення заборгованості залишити за собою нереалізоване майно.

Таким чином, державним виконавцем Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Федорчуком М.Ф. 25.09.2018 року винесено постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2/756/609/13 від 29.01.2014 року, а саме передано ОСОБА_2 :

- земельну ділянку за кадастровим номером :03:007:0017 площею 0,1540 га., майно передається стягувачу в рахунок погашення суми боргу в розмірі 94 206,42 грн.

- земельну ділянку за кадастровим номером :03:007:0018 площею 0,154 га., майно передається стягувачу в рахунок погашення суми боргу в розмірі 94 206,42 грн.

- земельну ділянку за кадастровим номером :03:007:0019 площею 0,156 га., майно передається стягувачу в рахунок погашення суми боргу в розмірі 95 429.88 грн.

При цьому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.09.2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат за порушення строку повернення боргу в розмірі 222 942 грн. 55 коп., 3% річних за порушення строку повернення боргу у розмірі 41 450 грн. 20 коп. та судового збору в розмірі 2 643 грн., 93 коп., а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Встановивши вказані обставини, та відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконаю, суд першої інстанції виходив з того, що останнімрішенням апеляційної інстанції фактично підкоректовано рішення суду за яким видавався виконавчий лист з різницею лише на 1 239 грн. 83 коп. в частині 3% річних за порушення строку повернення боргу та в частині судового збору на 12 грн., 41 коп. що може бути підставою для виправлення сум, проте це питання заявником не порушувалось.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.09.2014 року підтверджено заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 фактично у тому ж розмірі та з таким же формулюванням з різницею лише на 1 239 грн. 83 коп. в частині 3% річних та в частині судового збору на 12 грн., 41 коп., що на думку суду може бути приводом для виправлення сум у виконавчому листі, а не визнанні його таким, що не підлягає виконанню, більше того після реально вчинених виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості.

Частиною другою статті 369 ЦПК України, чинного на час постановлення ухвал судами попередніх інстанцій, передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Підстави для цього зазначені у частині четвертій статті 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час ухвалення судового рішення):

1. У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

2. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

3. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Матеріалами справи встановлено, що виконавчий лист №2/756/6009/13 виданий 29.01.2014 року вже містить іншу резолютивну частину, дату набрання законної (юридичної) сили рішенням; іншу дата прийняття і номер рішення, які є відмінними від тих які видані на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 рокуі остаточне рішення по справі було ухвалено Апеляційним судом м. Києва 02.09.2014 року.

Враховуючи, що виконавчий документ видано на підставі рішення, яке було в подальшому скасовано, що є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд прийшов до висновку, що такий виконавчий документ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не перешкоджає стягувачу звернутися з заявою про видачу виконавчого листа на підставі ухваленого Апеляційним судом м.Києва рішення від 02.09.2014 року і поновлення виконавчого провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий лист №2/756/609/13, виданий 29.01.2014 року Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 втрат від інфляції у розмірі 222 942,55 грн., 3% від суми боргу у розмірі 40 210,37 грн та судовий збір у розмірі 2631,52 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник