печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9345/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя: Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання: Пітей О.Д.,

справа №757/9345/20-ц

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

заявник: ОСОБА_1 ,

представники заявника: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник заінтересованої особи: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в особистих інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 в якій, посилаючись на наявність у ОСОБА_2 можливості проживати окремо від неї з сином, оскільки починаючи з серпня 2019 року він зареєстрований за іншою адресою ( АДРЕСА_1 ), просила суд видати обмежувальний припис про тимчасову заборону ОСОБА_2 перебувати разом з нею та малолітнім сином ОСОБА_5 у місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на шість місяців.

Свою заяву мотивувала тим, що вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 2002 року, від якого у них у 2008 році народився син ОСОБА_5 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року шлюб між ними було розірвано.

Крім того, в провадженні Васильківського районного суду Київської області розглядається спір між колишнім подружжям про поділ спільного сумісного майна.

Зазначила, що з початку розгляду справи про поділ майна, ОСОБА_2 почав вести себе дуже агресивно, впливає на її та сина психіку шляхом словесних образ, погроз та залякувань.

Знаходячись в одній квартирі з ОСОБА_2 , вони з сином відчувають страх, тривожність та постійне відчуття небезпеки.

У зв`язку з поганим почуттям неповнолітнього сина, вона неодноразово зверталась до дитячого невролога. За результатами обстеження сина, лікарем було призначено лікування.

Однак, внаслідок постійних нервових ситуацій, які виникають в результаті спільного проживання з батьком - ОСОБА_2 , психоемоційний стан дитини не покращився.

Погіршення психологічного стану дитини, за висновком психолога відбулося в результаті дій тата, які негативно вплинули на дитячу психіку.

Також зазначає, що з 19.01.2019 року ОСОБА_2 перебуває на обліку СДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві під категорією "Сімейний насильник".

Вказує, що через поведінку ОСОБА_2 неодноразово зверталась із заявами до Печерського УП ГУНП у м. Києві, за результатами яких було складено декілька протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 , з ним проводились профілактичні бесіди, а представниками поліції їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року заяву задоволено: видано обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонено ОСОБА_2 перебувати разом з ОСОБА_1 та неповнолітнім сином ОСОБА_5 у місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Єрмака О. В. залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової парати Касаційного цивільного суду від 03.03.2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Єрмака Олега Віталійовича задовольнено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021 року, заяву розподілено судді Печерського районного суду м. Києва Писанцю В.А., яким 30.04.2021 року заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 року, заяву розподілено судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., якою того ж дня заяву призначено до розгляду в судове засідання.

В судовому засіданні 13.12.2021 року заявник та її представники заяву підтримали з викладених в ній підстав, просили заяву задовольнити. Вказали, що рішення має значення для вирішення інших спорів між сторонами, посилались на те, що дію обмежувального припису було продовжено в іншому провадженні.

Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечував, пославшись на необгрунтованість заяви, неможливість притягнення заінтересованої особи двічі до відповідальності, оскільки оскарження обмежувального припису не припиняє його дію.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з`явились.

Представник заінтересованої особи подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його та заінтересованої особи відсутність: просив залишити заяву про видачу обмежувального припису без задоволення як подану без достатніх, належних та допустимих і переконливих доказів і відсутності предмету спору.

В матеріалах справи наявна заява заявника та її представника про розгляд заяви у їх відсутність (т.1, а.с.37).

Суд вважає за можливе прийняти рішення у відсутність сторін, оскільки заявник, її представники, представник заінтересованої особи надали свої пояснення (вступне слово) з приводу заяви в минулому судовому засіданні. Хоча справа розглядалась спочатку, будь-яких клопотань не заявляли.

Вислухавши учасників справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (ч.2 ст.3 Закону).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 2002 року, від якого у них у 2008 році народився син ОСОБА_5 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року шлюб між ними було розірвано.

В провадженні Васильківського районного суду Київської області розглядається спір між колишнім подружжям про поділ спільного сумісного майна.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в особистих інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 та просила суд видати обмежувальний припис про тимчасову заборону ОСОБА_2 перебувати разом з нею та малолітнім сином ОСОБА_5 у місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на шість місяців.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року заяву задоволено: видано обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонено ОСОБА_2 перебувати разом з ОСОБА_1 та неповнолітнім сином ОСОБА_5 у місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

В Резолютивній частині суд також зазначив, що:

"Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника".

Постановою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Єрмака О. В. залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової парати Касаційного цивільного суду від 03.03.2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Єрмака Олега Віталійовича задовольнено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції, в порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 128-130, 350-5 ЦПК України, розглянув заяву про видачу обмежувального припису без участі ОСОБА_2 , якому повідомлення про дату, час та місце судового засідання не надіслав, чим порушив право вказаної особи на справедливий суд та принцип рівності сторін; залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначене належної уваги не звернув.

Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи заявник, як доказ долучає до заяви про видачу обмежувального припису, копії свідоцтва про шлюб, свого паспорта громадянина України та свідоцтва про народження дитини, довідки з місця іі та сина реєстрації, копії довідок та відповідей на подані заяви до Печерського УП ГУНП у м. Києві, копію висновку психолога Міжнародного Гуманітарного Центру "Розрада", копії виписок заключень лікаря-невролога щодо фізичного та психологічного стану сина, копію виконання завдання у школі щодо написання листа-подяки батькам, копію договору оренди житлового будинку, укладений 12.04.2021 між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ; копію Посвідчення та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Циганкова А.І.; копію Заключення лікаря невідкладної допомоги від 14.04.2021; копію Заключення лікаря невролога від 16.04.2021; копію заключення лікаря-психолога від 19.04.2021; копію Заключення лікаря-невролога дитячоговід 16.04.2021; флеш-карту з відео-доказами, завірену електронним підписом ОСОБА_3 .

Представниками заінтересованої особи ОСОБА_2 надано до суду висновок дослідження психоемоційного стану спеціаліста психолога ГО "Вірю в тебе", копію відповіді Печерського районного суду м. Києва щодо наявності справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 , копії квитків та закордонного паспорту ОСОБА_2 , копію протоколу опитування адвокатом Плісою Н.М. матері заінтересованої особи, ОСОБА_9 , від 12.04.2021р., копію витягу з ЄРДР від 14.04.2021р. про реєстрацію за заявою ОСОБА_9 кримінального провадження №0000477, копію пояснень ОСОБА_2 від 18.05.2021р. на адресу Печерського управління поліції ГУ НП в м.Києві із доданими до них документами, копію заяви до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації за підписом представника С.Лічман-Лапань адвоката Кісільової М.В., копію Акту обстеження житлово-побутових умов від 07.06.2021р., затвердженого начальником Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м.Києві державної адміністрації О.Кравчук, копію Акту від 08.06.2021р., затвердженого інженером РЕУ ТОВ «Рада 1» Левун О.Є., копію характеристики на ОСОБА_2 мешканців будинку АДРЕСА_3 , копію Протоколу №1 Установчих Зборів ОСББ вул.Ковпака, 17 в місті Києві від 18.01.2020р., копію Протоколу Лічильної комісії про підсумки голосування на Установчих Зборах ОСББ «Ковпака 17» від 08.02.2020р., копію характеристики на ОСОБА_2 від ТОВ «Укргеонвест» (віх.№315-06/21 від 08.06.021р.), копію заяви ОСОБА_2 від 27.11.2020р. про вчинене кримінальне правопорушення, направленої до Печерського УП ГУНП у м.Києві, копію ухвали Печерського районного суду м.Києва від 25.03.2021р.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд вважає важливими обставини, викладені у заяві, разом з тим вони не можуть слугувати підставою для застосування обмежувального припису, виходячи з наступного.

Як уже зазначалось вище, судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року заяву задоволено: видано обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонено ОСОБА_2 перебувати разом з ОСОБА_1 та неповнолітнім сином ОСОБА_5 у місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду на даний час виконане, оскільки підлягало негайному виконанню, а його оскарження в апеляційному та касаційному порядку не зупиняло виконання.

Факт виконання обмежувального припису константувала у відзиві на касаційну скаргу представник заявника ОСОБА_3 (т.2, а с.25), зазначивши що "... На сьогоднішній день, Рішення суду 1-ї та апеляційної інстанцій ніяким чином не впливає на права та обов`язки сторін у справі, закінчило свою дію, а прийняте у майбутньому рішення Верховним судом також не буде мати вплив на їх права та обов`язки".

Тому суд критично ставиться до твердження позивача про актуальність на даний час даної заяви.

Також встановлено, що дію обмежувального припису продовжено в іншому судовому провадженні.

Беручи до уваги наведені обставини, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення заяви про видачу обмежувального припису без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 265, 273, 293, 294, 350-1 - 350-6, 350-8, 351-356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.О. Матійчук