Справа № 307/2900/19
Провадження № 6/307/160/21
УХВАЛА

17 грудня 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І., за участі: секретаря судового засідання Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Тячів подання заступника начальника Тячівського районного відділу ДВС Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Дзябко С.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Тячівського районного відділу ДВС Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Дзябко С.І. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 307/2900/19, виданим Тячівським районним судом Закарпатської області 7.05.2020 року.

Посилається на те, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 62252233 з примусового виконання виконавчого листа № 307/2900/19, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області 7 травня 20220 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , 93240 грн та 932.40 грн. судових витрат.

Станом на день звернення до суд боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконано, будь-яких дій, спрямованих на їх виконання, не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що у боржника на праві власності відсутнє будь-яке майно.

28 вересня, 17 листопада 2020, 6 квітня, 30 серпня та 7 грудня 2021 року виконавцем на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи вищенаведене та те, що рішення суду по теперішній час не виконано, боржник ухиляється від його виконання, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 307/2900/19, виданим Тячівським районним судом Закарпатської області 7 травня 2020 року.

Розглянувши матеріали подання суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Cудове рішення в цивільній справі, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Рішення суду, що набрало законної сили, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, звертається до виконання (ст. 431 ЦПК України). Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 року.

Примусове виконання судового рішення покладено на державну виконавчу службу та у передбачених законом випадках на приватних виконавців і здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 1, ст. 5 ч. 1 та інші норми Закону № 1404-VIII).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням (ст. 18 ч. 3 п. 19 Закону № 1404-VIII).

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ст. 441 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що в Тячівському РВ ДВС Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № 62252233 з примусового виконання виконавчого листа № 307/2900/19, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області 7 травня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 93240 грн та судових витрат в сумі 3932 гривні.

6 липня 2020 року заступником начальника Тячівського районного відділу ДВС Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Дзябко С.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 307/2900/19, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області 7 травня 2020 року.

Того ж дня ним винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 .

Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що у боржника ОСОБА_1 на праві власності відсутнє будь-яке майно та будь-які доходи.

28 вересня, 17 листопада 2020, 6 квітня, 30 серпня та 7 грудня 2021 року виконавцем на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Отже, виконавець неодноразово вживав необхідних та передбачених Законом заходів для з`ясування та перевірки майнового становища боржника, одержав від відповідних органів, підприємств і установ дані про відсутність зареєстрованих за ОСОБА_1 нерухомого майна, транспортних засобів, про відсутність у боржника банківських рахунків, зареєстрованих доходів тощо. Тож виконавець уживав передбачених ст.ст. 10, 18 Закону № 1404-VIII заходів, спрямованих на примусове виконання судового рішення, що до фактичного виконання рішення або до виконання його в хоча б у певній частині не призвело. Боржник навіть не розпочав виконання рішення, не подав виконавцю жодних документів і відомостей, надання яких із метою виконання рішення передбачено законом, на виклики виконавця не з`явився.

Суд також враховує, що з моменту ухвалення судом рішення (25.02.2020 року), про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 значних коштів (93240 гривень), до часу звернення державного виконавця із зазначеним поданням до суду (16.12.2021 року), пройшло майже два роки, за які боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на повернення присуджених з нього коштів.

У випадку добросовісного відношення боржника до покладених на нього судом обов`язків (повернути гроші), зобов`язаний був надати витребувані виконавцем документи, виконати інші його законні вимоги, а в разі наявності причин для невиконання, неповного виконання рішення в порядку виконавчого провадження, певних вимог виконавця, для неявки до виконавця повинен був повідомити про це. Ніяких подібних дій боржник, знаючи про необхідність виконати рішення суду не вчинив, з виконавцем не контактував.

Стягувач управі очікувати від боржника добросовісного виконання рішення у розумний строк, вимагати здійснення необхідних заходів для забезпечення виконання рішення в цей розумний строк і не повинен залежати від обставин, які не є перешкодою по суті для виконання рішення.

Можливість застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон або відсутність підстав для цього не пов`язуються прямо із обсягом здійснення виконавцем інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, законодавчих перешкод для одночасного застосування різних заходів із метою виконання рішення суду немає. Крім того, боржник не позбавлений права і можливості з урахуванням зміни обставин, ступеня виконання рішення, ставити питання про скасування обмежень.

Суд вважає, що бездіяльність боржника у виконавчому провадженні вказує на фактичне тривале ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього коштів.

Таким чином, наявні підстави вважати, що доводи подання про те, що боржник діє недобросовісно, фактично ухиляється від виконання судового рішення, обґрунтовані. По суті, боржник діє на власний розсуд, порушує права стягувача, тоді як той не повинен залежати від його волі щодо сплати боргу, такі дії боржника не ґрунтуються на законі.

Право на свободу пересування передбачене Конституцією та законами України не є абсолютним, не може протиставлятися обов`язкам не порушувати права інших осіб, зокрема, й обов`язку належно виконувати рішення суду, що набрало законної сили, та може бути обмежене у передбачений законом спосіб (зокрема, ст. 33 ч. 1 Конституції України, ст. 313 ч. 4 ЦК України, ст. 18 ч. 3 п. 19 Закону № 1404-VIII, ст. 6 ч. 1 п. 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає, що подання слід задовольнити.

Тому керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" суд,

П О С Т А Н О В И В :

подання заступника начальника Тячівського районного відділу ДВС Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Дзябко С.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань за рішенням Тячівського районного суду від 25.02.2020 у справі № 307/2900/19 відповідно до виконавчого листа, виданого у цій справі Тячівським районним судом 07.05.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 93240 грв. та 932.4 грв. судових витрат.

На ухвалу суду до Закарпатського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Тячівського

районного суду В.І. Гримут