Справа №: 398/4657/20
провадження №: 2/398/720/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" лютого 2021 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Коліуш Г.В., з участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитної заборгованості,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №159/П/РП/2006-840 від 13.11.2006 року, в розмірі 645401,08 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 352492,55 грн., прострочені відсотки станом на 02.06.2020 року - 279514,87 грн., прострочені відсотки за період з 02.06.2020 року по 22.09.2020 року 13393,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №159/П/РП/2006-840, сума кредиту складає 41600,00 доларів США, відсоткова ставка за користування кредитом визначена в розмірі 10% річних. В забезпечення виконання позичальників зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 13.11.2006 року укладений договір поруки, за умовами якого позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 26.08.2014 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладений додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору №159/П/РП/2006-840 від 13.11.2006 року, за умовами якого встановлена фіксована процентна ставка 14,2% річних, а в разі невиконання та/або неналежного виконання умов кредитного договору, банк має право для розрахунку плати за користування кредитними коштами застосовувати процентну ставку 16,2%, строк користування кредитними коштами до 11.11.2018 року включно. 26.08.2014 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладений додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до договору поруки від 13.11.2006 року. Відповідно до Закону України №2478-VІІ від 03.07.2018 року частина 4 ст.559 ЦК України викладена в новій редакції щодо строку дії поруки, закон вводиться в дію через три місяці з дня набрання ним чинності, закон набрав чинності з 04.11.2018 року, введений в дію з 04.02.2019 року. 21.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та Державною іпотечною установою укладений договір відступлення права вимоги, після затвердження судом мирової угоди Державна іпотечна установа з 02.06.2020 року набула усі права вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 . Станом на день подачі позову кредитні зобов`язання позичальником не виконані. Оскільки Державна іпотечна установа не має відповідної ліцензії на здійснення валютних операції, тому вартість прав за договором відступлення визначена в національній валюті - гривні.

Ухвалою від 24.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 26.01.2021 року.

Ухвалою від 2601.2021 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2021 року.

15.02.2021 року представником відповідача ОСОБА_2 наданий відзив на позов про невизнання позову з тих підстав, що позивач мав право нараховувати відсотки лише в межах строку дії кредитного договору, тобто до 11.11.2018 року, після цього право позивача припинилося та відповідно виникло право на нарахування передбаченої ст.625 ЦК України плати за прострочення виконання грошового зобов`язання, тому вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 12.11.2018 року по 22.09.2020 року задоволенню не підлягають. Враховуючи строк позовної давності позивач мав право вимагати оплату прострочених щомісячних платежів за період з 24.11.2017 року по 24.11.2020 року, враховуючи дату звернення до суду. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з січня 2015 року по 23.11.2017 року задоволенню не підлягають через пропуск строку позовної давності.

15.02.2021 року представником відповідача ОСОБА_1 надані письмові пояснення, відповідно до яких відсотки за користування кредитом позивач нараховував після закінчення строку кредитного договору, проте право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, про що зазначено в постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, тому вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 12.11.2018 року по 22.09.2020 року задоволенню не підлягають. ОСОБА_1 за умовами договору зобов`язувалася виконувати зобов`язання про повернення кредиту та сплату відсотків щомісячно до 10 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, тому перебіг позовної давності починається з наступного дня строку внесення чергового платежу. Позивач звернувся до суду 24.11.2020 року, тобто після спливу позовної давності за окремими щомісячними платежами, тому позивач мав право вимагати стягнення заборгованості за платежами за період з 24.11.2017 року. Щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителя представник відповідача зазначив, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, яка діяла на дату укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Позивач звернувся з позовом 24.11.2020 року, тобто після спливу шестимісячного строку, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до приписів ст.128 ЦПК України, причини неявки не повідомила.

Представник ОСОБА_1 адвокат Левадний О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених в письмових поясненнях, зазначив, що відсотки за користування кредитом позивач мав право нараховувати лише в межах строку кредитного договору, тобто до 11.11.2018 року, заявив про застосування строку позовної давності, строк дії договору поруки станом на дату звернення до суду припинений, що є підставою для відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник ОСОБА_2 адвокат Зіньков О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених в відзиві на позов, зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду про стягнення заборгованості за період до 23.11.2017 року включно, позивач неправомірно нараховував відсотки після закінчення строку кредитного договору, тобто з 12.11.2018 року, договір поруки припинив свою дію, оскільки позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя, жодних претензій в межах цього строку позивач поручителю не направляв.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13.11.2006 року між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 159/П/РП/2006-840, за умовами якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 41600,00 доларів США за ставкою 10,0 % відсотків річних, строком на 120 місяців, позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 10 числа поточного місяця.

26.06.2014 року між ПАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 укладений додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №159/П/РП/2006-840 від 13.11.2006 року, за умовами якого встановлена стандартна процентна ставка в розмірі 14,2% річних, у разі невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору Банк має право для розрахунку плати за користування кредитними коштами в розмірі: стандартна процентна ставка + 4% річних, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, визначених графіком платежів, в якому встановлено, що платежі здійснюються 10 числа кожного місяця, строк користування кредитними коштами становить до 11.11.2018 року включно.

18.05.2020 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «КБ «Надра» укладена мирова угода, відповідно до якої ПАТ КБ «Надра» передає Державній іпотечній установі майнові права за кредитними договорами, що виступають предметом застави, зокрема, майнові права за договором №159/П/РП/2006-840. 02.06.2020 року зазначена мирова угода затверджена Господарським судом м. Києва.

21.05.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Державною іпотечною установою укладений договір відступлення прав вимоги, зокрема, право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , та договором поруки, укладеним з ОСОБА_2

16.10.2020 року позивач направив відповідачам за адресами, зазначеними в договорах, вимоги про повернення суми кредиту в розмірі 645401,08 грн., яка виникла станом на 22.09.2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, судом встановлено та не оспорюється представником відповідача, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором в частині повернення основного боргу не виконала та заборгованість станом на 02.09.2020 року складає 352492,55 грн.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та не оспорюється відповідачами, що ОСОБА_1 свої зобов`язання по сплаті відсотків за користування кредитом в строки та розмірі, визначеними кредитним договором, не виконала.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за відсотками за користування кредитом становить за період до 02.06.2020 року 279514,87 грн., за період з 02.06.2020 року по 22.09.2020 року 13393,66 року.

Проте, відповідно до правової позиції викладеної в п.54 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, позивач має право на стягнення відсотків за користування кредитом за період з дати укладення кредитного договору по дату строку користування кредитними коштами, визначеного кредитним договором, тобто з 13.11.2006 року по 11.11.2018 року. З 12.11.2018 року позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом, тому позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом за період з 12.11.2018 року по 22.09.2020 року задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд погоджується з позицією представників відповідачів про те, що позивачем частково пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх прав.

Так, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється яокремо щодо кожного простроченого платежу.

За умовами кредитного договору та графіком платежів сплата кредиту проводиться ануїтетними платежами з днем сплати 10 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж, строк кредитування до 11 листопада 2018 року включно.

Позивач звернувся до суду з позовом 04.12.2020 року шляхом здачі позовної заяви в поштовому відділенні, що підтверджується відміткою на поштовому відправленні, тому позивачем пропущений строк позовної давності за вимогами по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування кредитом за період до 03.12.2017 року включно, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 100935,66 грн. та відсотками за користування кредитом в розмірі 9119,55 грн., в загальному розмірі 110055,21 грн. за період з 04.12.2017 року по 11.11.2018 року, виходячи з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який представниками відповідачів не оспорювався та офіційного курсу долара США за курсом НБУ, встановленого на 02.09.2020 року, що складав 27,6049 грн. за долар США.

Щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 як поручителя суд зазначає наступне.

13.11.2006 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №159/П/РП/2006-840 від 13.11.2006 року, в тому числі, повернути до 13.11.2006 року кредит в сумі 41 600 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом із розрахунку 10 % річних, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

26.06.2014 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладений договір №1 про внесення змін та доповнень до договору поруки від 13.11.2006 року, за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, зокрема, за повернення позичальником за основним договором кредиту в розмірі 14080 доларів США, кінцевий термін повернення кредиту - 11.11.2018 року, по сплаті відсотків в розмірі 14,2 % річних, договір поруки діє до повного та належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та/або належного виконання поручителем зобов`язань за цим договором. Відповідно до р.2 договору поруки у разі невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором кредитор направляє поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині), повідомлення направляється поручителю рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою поручителя, що вказана в цьому договорі.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.ст. 553, 554 ЦК України).

Відповідно до ч.4. ст.559 ЦК України (в редакції, які діяли на дату настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором)порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.06.2018 року по справі № 408/8040/12 зазначила, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Враховуючи положення ст.5 ЦК України суд вважає, що до правовідносин, які виникли між позивачем та поручителем слід застосовувати положення ч.4 ст.559 ЦК України в редакції, які діяли на дату настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором.

Отже, враховуючи, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором №159/П/РП/2006-840 від 13.11.2006 року припинився 11.11.2018 року, суд приходить до висновку, що на момент звернення до суду позовом порука ОСОБА_2 припинилася, тому в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 як поручителя слід відмовити.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правову допомогу в розмірі 42 000 грн., суд зазначає наступне. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Зіньков О.Ю. заявив вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу в сумі 42 000 грн., на підтвердження витрат надав договір від 05.02.2021 року про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Зіньковим О.Ю. та ОСОБА_2 , за умовами якого адвокат представляє замовнику послуги адвоката при представленні інтересів останнього в державних та недержавних органах, та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №11 від 05.02.2021 року на суму 42 000 грн (підстава оплати оплата за послуги за договором про надання правової допомоги від 05.02.2021 року).

Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Проте, адвокатом не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у даній справі, укладений договір містить загальні умови надання всього спектру юридичних послуг, тому відповідачем не доведений той факт, що відповідачем здійснена оплата послуг адвоката в розмірі 42 000 грн. саме в зв`язку з наданням правничої допомоги в даній цивільній, тому не підлягають стягненню з позивача витрати відповідача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 1651 грн.00 коп.

Керуючись ст.ст.12,13, 81, 137, 141, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Державної іпотечної установи (місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державної іпотечної установи (місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, )заборгованість за Кредитним договором №159/П/РП/2006-840 від 13.11.2006 року в розмірі 110 055 (сто десять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 21 копійка, яка складається з: 100935,66 грн. - заборгованість за тілом кредита, 9119,55 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державної іпотечної установи (місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, ) судовий збір в сумі 1651 грн. 00 коп.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Державна іпотечна установа, місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, .

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , адреса робочого місця: м. Київ, вул. О.Довженка, 18, офіс 35.

ОСОБА_5 , адреса робочого місця: АДРЕСА_3

Повний текст рішення складений 25.02.2021 року.

Суддя Коліуш Г.В.