ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/608/20 Номер провадження 22-ц/814/185/21Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В.М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Блащак Роксолани Любомирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін»

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року, прийнятого під головуванням судді Шевченко В.М. в м. Гребінка

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ТОВ «Веллфін» звернулося до районного суду з вказаним позовом. Зазначало, що 03.06.2017 року між Товариством та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів в електронній формі № 200961, відповідно до якого остання отримала у позику грошові кошти у сумі 800 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі відповідно до п. 1.5 договору. ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 32 811,20 грн, з яких: 800 грн.- основний борг; 16 233,60 грн - заборгованість за відсотками; 15 777,60 грн - заборгованість за простроченими відсотками, які просили стягнути з відповідача.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено.

Відмова обґрунтована тим, що позивачем не довено перерахування через ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на картковий рахунок ОСОБА_1 позики в розмірі 800 грн., що на думку суду свідчить про відсутність доказів на підтвердження укладення договору позики згідно із п. 1.4 Договору та ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Рішення оскаржилоТОВ «Веллфін», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити та вирішити питання судових витрат.

Вказує, що районний суд не дослідив порядок укладання Договору позики відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ОСОБА_1 не спростовано факт перерахування коштів на рахунок відповідача.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 оформила на сайті ТОВ «Веллфін» заявку для отримання позики у розмірі 800 грн. на строк 30 днів шляхом заповнення всіх полів заявки, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайта ТОВ «Веллфін» https://creditup.com.ua. та погодилася з умовами договору позики, оформленому сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

03.06.2017 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 207160 в електронній формі строком на 30 днів шляхом оформлення на офіційному веб-сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН» https://creditup.com.ua заявки.

Відповідно до графіку розрахунків за договором позики № 200961 від 03.06.2017 року сукупна вартість позики на 03.07.2017 складає 1 270,80 грн (800 грн - сума по договору + 470.80 грн - проценти за користування позикою).

Згідно з розрахунком ТОВ «Веллфін», станом на 07.07.2020 року заборгованість ОСОБА_1 за договором № 200961 від 03.06.2017 року становить 32 811 грн. 20 коп., з яких: 800 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 16 233 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками, 15 777 грн. 60 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд своє рішення мотивував тим, що перерахування ТОВ «Веллфін» через ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на картковий рахунок відповідача позики в розмірі 800 грн. не доведено, що в свою чергу свідчить про відсутність доказів на підтвердження укладення договору позики згідно із п. 1.4 Договору та ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Крім того, суду не надано повідомлення ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», який надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість проведення операцій, про зарахування позики ОСОБА_1 ..

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи 03.06. 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Веллфін» було укладено електронний договір позики №200961, шляхом реєстрації позивача на веб-сайті https://creditup.com.ua, відповідно до умов якого Товариство надало позивачу позику в сумі 800 грн., а позивач зобов`язався повернути відповідачу надані кошти до 03.07.2017 року, сплативши проценти за користування кредитом в розмірі передбаченим п.1.5 Договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; 2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Спірний договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий відповідачем на номер телефону, зазначений позивачем при реєстрації на сайті кредитодавця.

Тобто, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету договір позики між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Відповідач була ознайомлена зі всіма істотними умовами договору, що підтверджується його електронним підписом одноразовим ідентифікатором «116784» (а.с. 15-20).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилався на відсутність доказів перерахування відповідачу коштів у сумі 800 грн. на картковий рахунок.

Між тим, вбачається, що 18 травня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір № ВП-180516-3 про надання послуг з переказу коштів, згідно з яким останнє товариство організовує та здійснює перекази грошових коштів на користь Кредитної установи по трансакціях, що ініціюються клієнтами держателями електронних платіжних засобів з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з кредитною установою ( а.с.32-34).

Відповідно до наданоїінформації, на банківську картку, яка належить відповідачу 03.06.2017 року було зараховано 800 грн. (а.с.107).

Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про недоведеність перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборот у або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідачем відповідно до положень ст. ст. 12,13 ЦПК України розрахунок заборгованості не спростований.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог та скасування рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості у розмірі 32 811,20 грн., яка складається з: 800 грн.- основного боргу; 16 233,60 грн. - заборгованості за відсотками; 15 777,60 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог та апеляційної скарги ТОВ «Веллфін» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5255 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Блащак Роксолани Любомирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» задовольнити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року скасувати, прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість за договором позики від 03.06.2017 року № 200961 у розмірі 32 811,20 грн., яка складається з: 800 грн.- основного боргу; 16 233,60 грн. - заборгованості за відсотками; 15 777,60 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» 5255 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.02.2021 р.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна