справа № 208/7182/20
№ провадження 2/208/633/21
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про збільшення розміру аліментів на малолітню дитину»,-

встановив:

1.Позиція сторони позивача.

У листопаді 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач ОСОБА_1 , просить:

збільшити розмір стягнутих за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.09.2019 року (справа № 208/6281/19) аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно судового наказу виданого Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) з ОСОБА_2 . Дитина ОСОБА_4 , є дитиною інвалідом від народження , що підтверджується медичним висновком № 370 від 11.03.2019 року. Вважає за необхідне отримувати більший розмір аліментів, ніж попередньої визначений судом, у зв`язку із хворобою дитини.

2. Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог, з якими не згоден. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що на прохання позивачки він надавав 40000 гривень для лікування сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але позивачка витратила гроші не на лікування. Заявляючи вимоги про збільшення розміру аліментів що стягуються на сина, свої вимоги позивач не обґрунтовує. Крім того, збільшення розміру аліментів не є можливим, так як розмір його доходу не забезпечить таких виплат. Також відповідач прохає врахувати що з нього за рішенням суду від 01.12.2020 року стягнуті додаткові витрати на утримання сина, та що внаслідок того, що він всі свої доходи віддавав на вимоги позивача, не мав можливості приділити уваги своєму здоров`ю, внаслідок чого на час розгляду справи має ряд тяжких захворювань та сам потребує лікування.

3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

22.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом.

04.12.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження в спрощеному порядку.

28.01.2021 року сторонами подані заяви щодо проведення судового розгляду за наявними доказами, без фіксування судового процесу.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до судового наказу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитини з ОСОБА_2 , яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 січня 1989 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з «19» вересня 2019 р., і до досягнення дитиною віку повноліття.

Відповідно до довідки від 11 березня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною інвалідом.

01 грудня 2020 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. у якості понесених на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на утриманні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з хворобою дитини.

5. Правові норми законодавства застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.

Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом враховується, що судовий наказ винесений 19.09.2019 року, та з того часу прожитковий мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, неодноразово було збільшено, та станом на 01.01.2021 року становить 2395 гривень 00 копій.

З 1 січня 2021 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, крім судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, з відповідача на користь позивача, згідно до Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнуто з 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. (а.с. 29-31).

Як зазначено в заяві відповідача ОСОБА_2 також він без судових рішень, надавав позивачеві суму 40000 гривень на лікування сина, але жодного доказу проведення заходів з лікування сина, придбання будь-яких медичних послуг, ліків, позивачем жодним чином не підтверджено.

Як встановлено в ході судового розгляду, позивач заявлені позовні вимоги обґрунтовує наступними доказами, а саме копією паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 4), копією РНОКПП (а.с. 5), копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6), копією судового рішення про розірвання шлюбу від 18.10.2019 року (а.с. 7), копією судового наказу від 19.09.2019 року (а.с. 8), медичним висновком № 307 від 11.03.2019 року (а.с. 9), копією посвідки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 10), витягом з медичної картки ОСОБА_5 (а.с. 11-12), попередній розрахунок суми судових витрат (а.с. 13).

7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Як вбачається із доказів наданих позивачем, позивач ОСОБА_1 жодним чином не підтвердила зміну свого або відповідача матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось, так як довідка та висновок щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_4 , видані на 2019 рік, були враховані при визначенні стягнутих судом аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Також судом враховується що розмір стягуємих за судовим наказом аліментів у розмірі 1/4 частини від доходів (заробітку) відповідача, з врахуванням гарантованого мінімуму розміру таких стягнень, з підстав збільшення прожиткового мінімуму на дитину у віці від 6 до 18 років, з час їх стягнення станом на час вирішення справи по суті, збільшено.

Крім того, посилання позивача на обставини що дитина хворіє, що потребує збільшення витрат на його утримання, жодним чином не підтверджено, крім копії виписки з медичної картки.

Враховуючи приписи ст. 185 СК України, передбачено:

1. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається із копії судового рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2020 року, позивач ОСОБА_1 скористувалася своїм правом на заявлення вимог в порядку ст. 185 СК України.

Таким чином, встановив, відсутність обґрунтованості заявлених позовних вимог ОСОБА_1 на час розгляду справи, та відсутність доказів щодо зміни істотних умов, які б вплинули на права та обов`язки сторін, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для збільшення розміру стягуваємих з відповідача на користь позивача аліментів, визначених у розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку).

Крім того, у разі наявності додаткових витратах які необхідні на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), позивач не обмежена у праві вирішення цих питань з відповідачем в досудовому порядку, або на звернення із позовом в порядку ст. 185 СК України, для його вирішення в судовому порядку.

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Отже, у зв`язку з тим, що сторони звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір компенсується за рахунок держави

В той же час, витрати понесені позивачем при зверненні із позовом, з врахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, підлягають покладенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 «про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину», - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.