Провадження № 2/127/4081/21
УХВАЛА

14 вересня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, надання дозволу на виготовлення проїзних документів,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2021 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, надання дозволу на виготовлення проїзних документів.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Натомість, у порушення зазначеної вимоги, позивачем не наведено обґрунтування позовної вимоги щодо надання дозволу на виготовлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон України малолітньому ОСОБА_3 .

Разом з тим, позивач, вказуючи в позовній заяві про те, що відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, не зазначає та не додає до позовної заяви доказів цієї обставини. Такими доказами можуть слугувати письмові звернення позивача до відповідача з проханнями надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

Крім того, позивач не додала до позовної заяви доказів того, що відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Також, позивач не зазначила в позовній заяві чи існує висновок органу опіки та піклування чи рішення суду щодо визначення місця проживання дитини.

Суд звертає увагу позивача на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 04.07.2018 року по справі №712/10623/17, згідно якої тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року, справа №643/1090/17, провадження №61-28548св18), сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, у тому числі з урахуванням права дітей на спілкування із батьком.

Разом з тим, позовна заява не містить інформації про про тривалість терміну перебування за межами України.

При цьому, відповідно до зазначеної вище правової позиції Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року, справа №643/1090/17, провадження №61-28548св18), надання дозволу на виїзд дітей за кордон без зазначення конкретної адреси місця їх перебування за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дітей на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.

Суд звертає увагу позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду у від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17, в якій викладено правовий висновок про те, що дозвіл на виїзд за кордон дітей у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, із визначенням його початку й закінчення.

В порушення вимоги п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, із позовної заяви не вбачаються конкретний період перебування дитини за межами України, адреса місця перебування дитини за межами України, так само до позовної заяви не додано доказів на підтвердження повернення дитини на територію України (путівки, авіаквитки щодо виїзду та повернення тощо).

Крім того, як слідує із прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме: надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на виготовлення проїзних документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пп. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн).

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Натомість, позивачем до позовної заяви додано квитанцію №38766895-1 від 09.09.2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн, тобто за одну вимогу немайнового характеру, таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн за іншу заявлену вимогу немайнового характеру і надати суду оригінал відповідного документа, що підтверджує сплату судового збору.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002856.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, надання дозволу на виготовлення проїзних документів - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна