Справа № 585/2798/20
Номер провадження 2/585/138/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача - Соляник Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Менько Дмитро Дмитрович

до

відповідача Комунального некомерційного підприємства «Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня»

вимоги позивача: про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позивач, уточнивши заявлені вимоги, звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

2. Свою позовну заяву мотивував тим, що він працює на посаді молодшої медичної сестри (санітаркою палатною) 7 психіатричного відділення Комунального некомерційного підприємства «Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». Наказом тимчасово виконуючого обов`язки директора КНП СОР «ОКСЛ» № 149 від 25.08.2020 року йому оголошено догану за виявлені порушення функціональних обов`язків, а саме: ст.49 Конституції України, ст.8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу», п.1.2 розділу 1 «Загальні положення»; п.3.1 розділу 3 «Основні обов`язки працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комунального нецкомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», ст.139 КЗпП України, грубее порушення вимог посадової інструкції Розділу 2 «Завдання та обов`язки», а саме п.2.11 «Знати та володіти правилами утримання пацієнтів, згідно медичних рекомендацій», п.2.23 «Дотримання етики та деонтології», п.2.29 «Знущатися та будь-яким чином принижувати гідність пацієнтів та порушувати їх права».

З наказом про оголошеня догани він не погоджується, тому змушений звернутися до суду з цим позовом.

Уточнуючі позовні вимоги ОСОБА_1 вважає незаконним пункт 1.6 Наказу № 227 від 21.12.2020 року про його звільнення з роботи оскільки при його звільненні адміністрація КНП СОР «ОКСЛ» не врахувала, що в 7 відділенні працювало ще 5 працівників, він має переваги на залишенні його на посаді, оскільки: у його сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком, він має більший безперервний тривалий стаж роботи на данному підприємстві, ніж інші працівники за данною посадою; йому залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку, пи досягненні якого він має право на тримання пенсійних виплат. А відтак, позивач просить поновити його на посаді медичної сестри (санітарки палатної) 7 психіатричного відділення лікарні.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати в понесених ним розмірах. В тому числі витрати на правничу допомогу в розмірі 14000,00 гривень.

3. Відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає. Наказтимчасово виконуючого обов`язки директора КНП СОР «ОКСЛ» № 149 від 25.08.2020 року є обґрунтованим, оскільки комісією було підтверджено факт неналежного виконання ОСОБА_1 функціональних обов`язків та факт знущання над пацієнтом ОСОБА_3 . З приводу того, що хворий ОСОБА_3 може обмовити чи звинуватити когось в зв`язку з наявною у нього психічною хворобою. Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_3 є громадянином України, не позбавлений дієздатності, в зв`язку з чим, не є підставою для критичної оцінки його пояснень щодо того, що під час чергування 17.08.2020 року ОСОБА_1 спочатку прив`язав його до ліжка за руки і пояса, поливав водою, а коли він самостійно зміг вивільнити руки, ОСОБА_1 його побив.

Крім того у відзиву вказано на те, що при проведенні службового розслідування, зі слів пацієнта ОСОБА_4 ОСОБА_1 неодноразово його бив та бив інших пацієнтів відділення, а потім їх залякував.

Наказом т.в.о. директора КНП СОР «ОКСЛ» Лісовик Д.О. № 148 від 17.09.2020 року в зв`язку з виведення з штатного розпису посад- молодшу сестру (санітарку палатну) 7 психіатричного відділення ОСОБА_1 з 21.12.2020 року звільнено згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, у зв`язку зі скороченням штату з виплатою вихідної допомоги. При цьому т.в.о. КНП СОР ОКСЛ дотримано вимоги статті 22 Закону україни «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та статті 43 КЗпП України. Позивачу була оголошена догана за виявлені порушення функціональних обов`язків в спосіб та в порядку згідно до законодавства України.

Відповідач вважав, що позивачем не надано жодних обгрунтувань заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави для їх задоволення, для визнання незаконним та скасування наказу № 149 від 25.08.2020 року. При цьому вказує на те, що в зв`язку з тим, що Національна служба здоров`я України не забезпечує в повному обсязі заклади охорони здоров`я, що надають медичну допомогу в галузі психіатрії та наркології, підприємство не забезпечено належним фінансуванням, а тому в закладі проводиться оптимізація, тобто скорочення штатних посад та вивільнення працівників.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивач в судовому засіданні заявлений уточнений позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити. Надав пояснення аналогісні викладеним у позові та заявах по суті справи.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечувала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вважала позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. 04.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи справа надійшла в провадження судді Роменського міськрайонного суду Суської області Машини І.М.

Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області Машини І.М. , провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в підготовче судове засіданні в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2021 року (суддя Машини І.М.), підготовче провадження у справі закрито та призначено до розгляду справу в судовому засіданні.

27 вересня 2021 року згідно розпорядження №76 від 27.09.2021 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» в зв`язку з припиненням повноважень судді Машини І.М. та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження судді Євлах О.О. надійшла справа за позовом ОСОБА_1 , представник адвокат Менько Дмитро Дмитрович до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення, відшкодування моральної шкоди, яку ухвалою суду від 29 вересня 2021 року (т.2 а. с.3). Справу прийнято в провадження судді Євлах О.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

6. В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що на лікуванні в 1-й ОСЛ знаходиться її батько , перебував там в червні-липні 2020 року. Вона його постійно відвідує. В той час був карантин і вона його могла побачили лише через вікно. Батько вийшов і почав показувати, що в нього побої. Вона побачила і зафіксувала фото на телефон. ОСОБА_6 був в районі черевної порожнини і на руках. Вона запитала його, що сталось, він сказав, що побив його ОСОБА_7 санітар. Вона пішла до завідуючої і поскаржилась. Їй відповіли, що було розслідування і батько сказав, що він упав. Пішла знову до батька, пред`явила претензію батьку, що він наговорює, а батько знову сказав їй, що бив його ОСОБА_7 , а завідуючій він так сказав, бо боявся санітара. Вона повернулася до завідуючої і написала скаргу у зв`язку з тілесними ушкодженнями у батька. На даний час внесено відомості в ЄРДР про нанесення тілесних ушкоджень за ч.1 ст.125 КК України. Вважає, що догана ОСОБА_1 за ті тілесні ушкодження, які були в її батька, це не достатнє покарання за те що він зробив.

7. Згідно наказу № 149 від 25.08.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за виявлені порушення функціональних обов`язків, а саме: ст.49 Конституції України, ст.8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу», п.1.2 розділу 1 «Загальні положення»; п.3.1 розділу 3 «Основні обов`язки працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», ст.139 КЗпП України, грубе порушення вимог посадової інструкції Розділу 2 «Завдання та обов`язки», а саме п.2.11 «Знати та володіти правилами утримання пацієнтів, згідно медичних рекомендацій», п.2.23 «Дотримання етики та деонтології», п.2.29 «Знущатися та будь-яким чином принижувати гідність пацієнтів та порушувати їх права» ОСОБА_1 оголошено догану (т.1 а.с.8,106).

8. Згідно акту проведення службового розслідування комісії КНП СОР «ОКСЛ» : молодша медична сестра (санітарка платна) сьомого психіатричного відділення чоловічого ОСОБА_1 грубо порушив вимоги посадової інструкції розділи II «Завдання і обов`язки», а саме пункт 2.11 «Знати та володіти правилами утримання пацієнтів. Згідно методичних рекомендацій», пункт 2.23 «Дотримання етики та деонтології», пункт 2.29 «знущання чи будь-яким чином принижувати гідність пацієнтів та порушувати їх права». ( т.1 а.с.9,107)

9. Згідно пояснюючої записки від 18.08.2020 року наданої ОСОБА_1 « під час чергування з 21 години 00 хвилин 06.08.2020 року та 00-9годин 17.08.2020 року хворого ОСОБА_3 він не бив, скарг він не висловлював. ( т.1 а.с.12).

10. Згідно пояснень ОСОБА_5 « вона о 07 годині прийшла до 7 відділення Роменської КНП СОР ОКСЛ, щоб відвідати свого батька ОСОБА_3 . Через пандемію COVID-19, побачення заборонені, але на її прохання, дозволили побачення через вікно. Коли її батько увійшов і побачив її, він почав піднімати одяг і показав їй гематоми з крововиливами в області лівого підребер`я та брюшної порожнини з того ж боку, та гематоми на правому передпліччі, також були забої на ногах, симетрично на правій та лівій, нижче колін. В розмові через вікно її батько сказав, що його побив санітар ОСОБА_8 . Після розмови вона одразу звернулась до завідуючої відділення ОСОБА_9 та отримала роз`яснення, що триває перевірка, і що її батько сказав, що упав, і що приймуть до уваги її слова, опитають заново. 27.08.2020 року вона отримала відповідь від КНП СОР ОКСЛ, на своє звернення, що мл.сестрі ОСОБА_10 була винесена догана, за встановлене неналежне виконання обов`язків, та нанесення побоїв. Але для звільнення, на якому вона наполягала, цього було недостатньо. Цього ж дня вона звернулась до Роменського РВП з відповідною заявою про побиття». (а.с.38).

11. Листом № 01-55/1885 від 27.08.2020 року наданим ОСОБА_5 - адміністрація КНП СОР «ОКСЛ» повідомила, що її звернення розглянуто. Мл.сестрі ОСОБА_10 була винесена догана, за встановлене неналежне виконання обов`язків, та нанесення побоїв. (т.1 а.с.40)

12. Згідно талону-повідомлення 27.08.2020 р. о 19 год. 01 хв. надійшла заява до РУ про те, що 18.08.2020 р. о 17:00 год. за адресо. М.Ромни, бульвар Московський, 27, до ЧЧ Роменського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що її батькові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у 7-му відділенні Роменської КНП СОР ОКСЛ санітар спричинив тілесні ушкодження у вигляді гематом на кінцівках. (а.с.41).

13. Згідно наказу № 226 від 18.12.2020 року за виявлені порушення п.1.2 розділу 1 «Загальні положення»; п.3.1 розділу 3 «Основні обов`язки працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», ст..140 КЗпП України, грубе порушення вимог посадової інструкції розділ 2» Завдання та обов`язки». А саме, п.2.23 «Дотримання етики та деонтології». Відповідно Розділу 4 «Відповідальність», а саме, п.2.23 Дотримання етики та деонтології». Відповідно Розділу 4 «Відповідальність», а саме п.4.4 «За порушення трудової дисципліни» молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) 7 психіатричного відділення. Молодшій медичній сестрі (санітарці палатній) ОСОБА_1 оголошено догану.( т.1 а.с.48,64)

14. Згідно наказу № 227 від 21.12.2020 року «Про звільнення, звільнення внутрішніх сумісників, звільнення зовнішнього сумісника, переведення» ОСОБА_1 , молодшу медичну сестру (санітарку-палатну) 7 психіатричного відділення, звільнено з посади з 21.12.2020 року, згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату працівників підприємства, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. (т.1 а.с.49-50)

15. Згідно наказу № 45 від 11.04.2017 року ОСОБА_1 за виявлені порушення функціональних обов`язків, а саме ст..49 Конституції України, ст..8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу», п.1.2 розділу 1 «Загальні положення»; п.3.1 розділу 3 «Основні обов`язки працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комунального закладу «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» ст.139 КЗпП України, п.2.7; 2.28 Розділу 2 «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції молодшої медичної сестри палатної 4 психіатричного відділення молодшій медичній сестрі (санітарці) палатній ОСОБА_1 оголошено догану. (т.1 а.с.52).

16. Згідно наказу № 148 від 17.09.2020 року виведено зі штату штатну одиницю 7 відділення молодшої сестри (санітарка палатна)- 2.0 посади та молодшу медичну сестру (санітарку по супроводу) 1.0 посади. (т.1 а.с.53)

17. Згідно повідомлення № 57 від 16.12.2020 р. первинна профспілкова організація КНП СОР ОКСЛ надано згоду на звільнення працівників лікарні по п.1 ст.40 КЗпП - , в т.ч. ОСОБА_1 -молодшу сестру 7 відділення. ( т.1 а.с.54).

18. Повідомленням т.в.о.директора КНП СОР ОКСЛ Д.Лісовик повідолено ОСОБА_1 про скорочення штату працівників, з яким він ознайомився 16.10.2-2- року. (т.1 а.с.55-56)

19. Зав.7 відділення КНП СОР ОКСЛ Н.Розова довела до відома т.в.о.директора КНП СОР ОКСЛ Д.Лісовик, що 11.12.20 р. під час ранкової п`ятихвилинки у відділенні молодша палатна сестра ОСОБА_11 вів себе з порушенням медичної етики та деонтології, а саме вів звукозапис п`ятихвилинки на телефон, висловлював погрози в бік адміністрації відділення, принизливо висловлювався її адресу, тероризував медичний персонал тим, що викличе поліцію та ін…. вважала, що дії ОСОБА_1 є помстою адміністрації відділення та адміністрації лікарні за його догану та скорочення його посади. Просила притягнути ОСОБА_1 за грубе порушення посадової інструкції та медичної етики та деонтології до адміністративної відповідальності. ( т.1 а.с.65).

20. Згідно акту розгляду рапорту зав.7 відділенням КНП СОР ОКСЛ на виконання наказу т.в.о. директора № 225 від 16.12.2020 року комісія прийшла до висновку, що є факти порушення посадової інструкції, а саме етики та деонтології, морально етичних норм та трудової дисципліни ( п.п.2.23 та 4.4.) молодшою сестрою палатною (санітаркою) ОСОБА_1 ( т.1 а.с.66).

21. Згідно витягу з наказу № 227 від 21.12.2020 року ОСОБА_1 , молодшу медичну сестру (санітарку палатну) 5 психіатричного відділення звільнено з посади з 21.12.2020 року згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату працівників підприємства , з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. ( т.1 .с.67).

22. Згідно довідки від 21.01.21 року ОСОБА_1 викликав сімейного лікаря додому. Встановлено діагноз Гостре респіраторно-вірусна інфекція, гіпертермічний синдром. Після огляду пацієнта було призначене лікування та рекомендовано напівпостільний режим. ( т.1 а.с.68).

23. Згідно наказу № 99 від 01.04.2021 рік внесено зміни в штатний розпис КНП СОР ОКСЛ «… вивести з штатного розпису 0.5 посади сестри медичної(брат медичний) соціальної допомоги 1,3,4,7,8,9,10,11 відділення…2,0 посади сестра медична (брат медичний) стаціонару палатна 3,7 відділення …, 6,0 посад молодша медична сестра ( молодший медичний брат) санітарка палатна 3,7 відділення…0,5 посади молодша медична сестра ( молодший медичний брат) буфетниця 1,5,6,7,8,9,12 відділення…»(т.1 а.с.78-92).

24. Згідно довідки № 01-55/927 від 17.03.2021 року у ОСОБА_8 середньоденна заробітна плата складає 226,36 гривень. ( т.1 а.с.94).

25. Згідно довідки № 01-55/1388 від 21.04.21 року характер захворювання пацієнта ОСОБА_3 , 1961 року народження, мешканця АДРЕСА_1 , перешкоджає перебувати йому на судовому засіданні. ( т.1 а.с.104).

26. Згідно заяви від 19.08.20 р. ОСОБА_5 подала заяв директору КНП СОР ОКСЛ в якій просила розглянути ситуацію з побиттям працівником лікарні ОСОБА_12 її батька ОСОБА_3 ( т.1 а.с.108).

27. ОСОБА_13 звернулась 20.08.20 року до т.в.о. директора КНП СОР ОКСЛ м.Ромни Лісовику Д. з рапортом в якому просила прийняти міри адміністративного впливу до молодшої сестри м/с ОСОБА_10 ( т.1 а.с.109).

28. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_14 він, перебуваючи на зміні з 16 на 17 серпня не бачив побиття пацієнта ОСОБА_15 (т.1 а.с.110).

29. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_16 вона, перебуваючи на зміні з 16 на 17 серпня не бачила побиття пацієнта ОСОБА_15 (т.1 а.с.111).

30. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_17 вона була повідомлена, що у пацієнта ОСОБА_3 на лівому боці попереку синяк. Під час огляду у пацієнта малася припухлість над крижовою кісткою зліва, нижче нирки, шкіряні покрови цілісні. Вона повідомила про побачене черговому лікарю ОСОБА_9 . На запитання пацієнт повідомив, що його побив ОСОБА_1 (т.1 а.с.112).

31. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_18 вона, працювала вдень 17 серпня 2020 року виявила синяк у ОСОБА_19 на лівому боку попереку, повідомила черговій зміні. (т.1 а.с.113).

32. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_3 пояснив, що його побив санітар ОСОБА_20 . Просив прийняти міри. ( т.1 а.с.114).

33. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_1 під час чергування з 21 години 16.08.20 р. до 09 год. 00 хв. 17.08.20 року хворого ОСОБА_21 він не бив, скарг він не висловлював. ( т.1 а.с.115).

34. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_22 вона 16.08.20 року заступила на зміну до 17.08.21 року . прийняла зміну. Приступила до роботи. За період ночі скарг від пацієнтів не було. Коли вона здавала зміну скарги на дії мол.мед.сетри ОСОБА_1 від пацієнта ОСОБА_23 не було, зміну вона здала. ( т.1 а.с.116).

35. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_24 зазначила, що 17.08.20 року вона була присутня під час прогулянки пацієнтів і виявила синяк у ОСОБА_3 на лівому боку попереку, повідомила про це зміну. ( т.1 а.с.117).

36. Штатним розписом на 2021 рік станом на 01.09.21 року затверджено 467,25 штатних одиниць КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». ( т.1 а.с.131-140)

37. Штатним розписом на 2021 рік станом на 01.01.2021 року затверджено 652,25 штатних одиниць КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». ( т.1 а.с.141-152)

38. Штатним розписом на 2021 рік стведжується, що у КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» затверджено 4,75 штатних посад по наданню платних послуг ( т.1 а.с.153)

39. Штатним розписом на 2020 рік станом на 01.09.20 року затверджено 698,00 штатних одиниць КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». ( т.1 а.с.154-164)

40. Штатним розписом на 2020 рік станом на 14.01.20 року затверджено 730,50 штатних одиниць КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». ( т.1 а.с.165-171)

41. Витягом з ЄРДР за № 0000108 стверджується, що 24.12.2020 року за результати розгляду звернення ОСОБА_5 встановлено, що остання зверталась з заявою о Роменського РВП ГУНП в Сумській області 27.08.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме спричинення тілесних ушкоджень її батьку ОСОБА_3 , який перебував на лікуванні в КНП СОР Роменська спеціалізована лікарня молодшою медичною сестрою 7 відділення ОСОБА_1 . Окрім того в матеріалах перевірки заяви ОСОБА_5 проведеної Роменським ВП мається відповідь КНП СОР заявниці про проведення службового розслідування за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та підтвердження факту підтвердження факту нанесення побоїв ОСОБА_3 . За таких обставин в діях ОСОБА_1 маються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України- умисне легке тілесне ушкодження. ( т.1 а.с.193).

42. Копіями документів з матеріалів кримінального провадження № 0000108 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України щодо проведення досудового розслідування вбачається, що за фактом побиття хворого ОСОБА_3 , молодшою медичною сестрою 7 відділення КНП СОР ОКСЛ Лисенком В.М., вбачається, що досудове слідство в даному проваджені не закінчене. Відібрано письмові пояснення від ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , Проведено допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_1 . Крім того проведено службове розслідування в КНП СОР ОКСЛ. (т.1 а.с.193-245)

43. Наказом № 151 від 18.09.2020 року дано вказівку подати списки працівників, посади яких відповідно до наказу № 148 від 17.09.2020 року виводяться зі штатного розкладу. Начальнику відділу кадрів дано вказівку узагальнити надані списки та відповідно до чинного законодавства, попередити під підпис працівників про їх звільнення в результаті скорочення посад в штатному розписі закладу.(т.1 а.с.254-255).

44. Відповідно до подання поданого голові профспілки КНП СОР ОКСЛ від 22.09.2020 року просить надати згоду на звільнення з 21.12.2020 року відповідно до п.1 ст.40, ст.43 КЗпП України( в т.ч.) і 1.0 ставки молодшої медичної сестри( санітарки палатної), на якій працюю ОСОБА_8 . ( а.с.т.1 а.с.256-258).

45. Згідно протоколу № 4 засідання профспілкового комітету від 16.12.2020 року надано згоду на звільнення по п.1 ст.40 КЗпП (серед інших) ОСОБА_1 (т.1 а.с.252-253)

V. Норми права

46. Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною четвертою статті 36 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

У пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно зі статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами

в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

робочого дня без поважних причин.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом із тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Водночас, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Таким чином, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності.

Звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни.

У відповідності до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, дотримуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави- наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до частини першої статті 1168 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Так, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

VІ. Оцінка Суду.

46. Оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо вимоги про визнання Наказу тимчасово виконуючого обов`язки директора «Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 226 від 18.12.2020 року незаконним та його скасування.

Оспорюваним наказом ОСОБА_1 оголошено догану за виявлені порушення функціональних обов`язків, які полягали в його неетичній поведінці по відношенню до колег. На підтвердження законності накладеного стягнення відповідач посилається на пояснення отримані від персоналу лікарні. Однак, не надано жодних належних та допустимих доказів, в чому ж полягала така неетична поведінка і чому вислови ОСОБА_1 під час наради відповідачем сприйняті як не виконання ним функціональних обов`язків. Відтак, суд приходить до висновку, що перед видачею оспорюваного наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, відповідачем не було з`ясовано всіх обставин, не встановлено наявність чи відсутність порушень з боку позивача, що потягло за собою прийняття незаконного наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Тому притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності наказом тимчасово виконуючого обов`язки директора «Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 226 від 18.12.2020 року, суд вважає не правомірним у звязку з чим такий підлягає скасуванню. Оскільки позивачем доведено неправомірність наказу, то суд приходить до висновку, що позивач поніс моральні страждання, які може відчувати людина у випадку притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Отже, виходячи із засад виваженості та справедливості з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3000 ( три тисячі ) гривень моральної шкоди.

Щодо вимоги визнати незаконним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки директора «Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 149 від 25.08.2020 року

Догана є найменш суворим стягнення за порушення трудової дисципліни та заходом особистого немайнового характеру.

Наданими суду доказами підтверджується, що ОСОБА_1 виконував роботу молодшої медичної сестри (санітарки палатної) 7 психіатричного відділення, до його обов`язків входило наглядати за пацієнтами цілодобово, безпосередньо після його добового чергування, донька хворого ОСОБА_3 виявила в нього численні тілесні ушкодження, виникнення яких останній пояснив, що його побив ОСОБА_1 .. Керівництвом лікарні було проведено службове розслідування, за результатом якого прийшли до висновку, що тілесні ушкодження у пацієнта ОСОБА_3 настали з вини ОСОБА_1 , у зв`язку з чим йому оголошена догана. Пояснення ОСОБА_1 надані роботодавцю під час розслідування з водились до того, що після завершення зміни у пацієнта ОСОБА_3 жодних тілесних ушкоджень не було. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що пацієнт ОСОБА_3 міг впасти з вікна, оскільки не раз знімав останнього з підвіконня, коли той виглядував у фіранку, перемовляючись з іншими пацієнтами. Такі пояснення ОСОБА_1 суд вважає не переконливими, оскільки з фото, яке міститься в матеріалах справи вбачається малоймовірним отримання таких ушкоджень шляхом падіння. Крім того, суду не надано доказів, що факт падіння мав місце.

Звертаючись до доведеності скарги доньки пацієнта ОСОБА_3 щодо наявності в нього тілесних ушкоджень і винної поведінки ОСОБА_1 , Суд зазначає, що оцінка доказів в цій ситуації має здійснюватися за критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Однак така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. В цій справі значна частина інформації щодо подій, про які йдеться, відома виключно працівникам лікарні, оскільки пацієнти перебувають під їх контролем, і коли у таких осіб під час їхнього перебування в лікарні з`являються тілесні ушкодження, це породжує відповідні обґрунтовані презумпції факту. При цьому тягар доведення можна вважати покладеним на працівників лікарні, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.

В Інформаціїза 2020 рік Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, який виконує функції національного превентивного механізму, щодо імплементації в Україні Конвенції ООН проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, зазначено, що факти жорстокого поводження, пов`язані із надмірною ізоляцією підопічних, застосуванням непередбачених законодавством засобів фіксації (наприклад, одягу з подовженими рукавами для зав`язування рук) залишаються поширеними в системі соціального захисту населення. Моніторинг закладів із надання психіатричної допомоги системи охорони здоров`я і надалі встановлює випадки гамування пацієнтів, які подекуди призводить до жорстокого поводженням з ними. Уповноважений Верховної Ради України з прав людини охарактеризувала проблему жорстокого поводження з пацієнтами психічних лікарень як таку, що має системний характер. Зокрема, вона зазначила, що:«Аналіз ситуації щодо усунення системних порушень прав і свобод осіб, які утримуються в закладах охорони здоров`я, наданих у щорічній доповіді Уповноваженого за 2018 рік, спеціальній доповіді «Про стан реалізації національного превентивного механізму у 2018 році», а також за результатами моніторингових візитів НПМ у 2019 році, свідчать, що такі рекомендації виконуються частково. Зокрема, невиконано рекомендації щодо приведення Правил застосування фізичного обмеження та (або) ізоляції при наданні психіатричної допомоги особам, які страждають на психічні розлади, та форм первинної облікової документації, затверджених наказом МОЗ України від 24.03.2016 № 240, у відповідність до Стандартів Європейського комітету з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню «Гамівні заходи в психіатричних лікувальних закладах для дорослих».

З огляду на це Суд зауважує, що у справі, яка розглядається, немає переконливих доказів щодо обставин, за яких пацієнт ОСОБА_3 зазнав тілесних ушкоджень, зокрема, щодо того, яким саме був характер застосованої до нього сили і ступінь її застосування. Втім, беручи до уваги докази наявні у справі і доводи сторін, Суд вважає встановленим, що всю відповідальність за тілесні ушкодження пацієнта несе медичний заклад, в якому він перебував. Лише цього висновку Суду достатньо, щоб констатувати, що притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленням у пацієнта тілесних ушкоджень безпосередньо після добового чергування ОСОБА_1 , який був відповідальний за збереження здоров`я пацієнта на цей період, є правомірним, незалежно від того, чи були заподіяні тілесні ушкодження ним без посередньо, чи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не здійснив належного догляду за пацієнтом.

Суд зазначає, що у питанні притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за наявність у пацієнта ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, від відповідача не вимагається підкріплення свого твердження документальними доказами, оскільки Суд усвідомлює, що відповідною інформацією та можливістю розслідування фактів у таких справах володіють передусім працівники лікарні.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що позивачем не спростовано результати службового розслідування та не надано доказів того, що тілесні ушкодження у пацієнта ОСОБА_3 , які виникли безпосередньо після добового чергування ОСОБА_1 , виникли з незалежних від останнього причин. Тому виникнення тілесних ушкоджень у пацієнта в період коли відповідальність за нього ніс ОСОБА_1 визнається судом винною поведінкою останнього, що є порушенням трудової дисципліни. При цьому відповідачем не було порушено процедуру накладення дисциплінарного стягнення, оскільки працівнику запропоновано надати пояснення; дотримано послідовність процедури накладення дисциплінарного стягнення, а саме виявлено подію (наявність тілесних ушкоджень у пацієнта), причетність до цього ОСОБА_1 зафіксована в поясненнях ОСОБА_3 , його доньки та рапорті завідуючої відділенням; проведено перевірку (розслідування) цієї події; надано працівнику можливість надати пояснення і довести поважні причини; дисциплінарне стягнення накладено на працівника у строки, передбачені законом; застосовано передбачений законом вид дисциплінарного стягнення; рішення прийнято уповноваженою на прийняття такого рішення посадовою особою.

Отже, суд приходить до висновку, що вимога в частині незаконності та скасування наказу відповідача № 149 від 25.08.2020 року є не обґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про скасування п.1.65 наказу тимчасово виконуючого обов`язки директора «Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 227 від 21.12.2020 року

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 725/3265/18 викладено висновок, відповідно до якого при виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Так, спірний наказ № 227 винесено т.в.о. КНП СОР ОКСЛ за погодження з профспілковим комітетом закладу, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 по п.1 ст.40 КЗпП з приводу скорочення штатних посад із зазначенням, що останній не має переважного права на залишення його на роботі та має дисциплінарні стягнення. Сама по собі наявність тривалого стажу не надає працівникові переважного права на залишення на роботі, а ОСОБА_1 під час роботи неодноразово допускав неналежне поводження по відношенню до хворих, у зв`язку з чим притягувався до дисциплінарної відповідальності не лише наказом, який він оспорює, а й іншим наказом, який ОСОБА_1 не оскаржував (т.1а.с.52). Отже, вирішуючи спір, суд дотримуючись вимог статей 263-265 ЦПК Україниправильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами та дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог Лисенка в цій частині, оскільки його звільнення було проведено відповідачем відповідно до вимог КЗпП України.

Виходячи з того, що суд відмовив у скасуванні п.1.65 наказу тимчасово виконуючого обов`язки директора «Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 227 від 21.12.2020 року, не підлягає до задоволення і вимога позивача про поновлення його на роботі на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) 7 психіатричного відділення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яка обґрунтовувалась прийняттям спірного наказу.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

14. Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Оскільки позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір не сплачував, а судом позов задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 908,00 грн.

15. Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно угоди про надання правничої допомоги від 23.10.20 року, квитанції № 81 від 02.11.2021 року, розрахунку витрат на правничу допомогу від 02.11.21 року, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 02.11.2020 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Менько Д.Д. 8000,00 гривень витрат на правничу допомогу.(а.с.13-15)

Крім того згідно Додатку № 1 до угоди про надання правничої допомоги від 23.10.2020 року, квитанції № 2 від 18.01.21 року акту № 2 -передачі наданих послуг від 22.01.2021 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Менько Д.Д. 6000,00 гривень витрат на правничу допомогу.(а.с.69-70)

Враховуючи вищевикладене, складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності його розміру, виходячи з конкретних обставин справи та значення позову для позивача, суд дійшов висновку, що сума в розмірі 14000,00 гривень, зазначена позивачем до стягнення для оплати витрат за надану правничу допомогу є розумною та співмірною виконаній адвокатом роботі, понесена позивачем, що підтверджується наданими суду доказами, а тому підлягає відшкодуванню на користь позивача в повному обсязі.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_8 , представник позивача: адвокат Менько Дмитро Дмитрович до відповідачів Комунального некомерційного підприємства «Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,- задовольнити частково.

Скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 226 від 18.12.2020 року.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» на користь ОСОБА_1 3000 ( три тисячі ) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» на користь ОСОБА_1 14000 ( чотирнадцять тисяч гривень ) гривень витрат на оплату правничої допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» на користь держави 908,00 гривень (дев`ятсот вісім гривень) судового збору.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 20 грудня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», місцезнаходження: 42001, Сумська область, м.Ромни, бульвар Московський,29, .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах