ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8985/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Сирбул О.Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення 3% річних, -

в с т а н о в и в:

До Дарницького районного суду міста Києва звернулась АТ «Універсал Банк» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 03.06.2008 між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» (що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 055-2008-1880, згідно яким та на підставі кредитної заявки позивачем було видано Відповідачу кредит у розмірі 39 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,95 % річних («базова процентна ставка») в порядку, на умовах та і строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки ноже змінюватися згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 44,85 %

Крім того, 03 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 було укладено договір поруки №055-2008-1880-Р/1.

Оскільки, відповідачами були порушені умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконувались взяті на себе зобов`язання, банк був змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

12 вересня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №753/20888/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №055-2008-1880 у розмірі 33 310,47 доларів США, а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. Рішення набрало законної сили 28 листопада 2017 року.

Отже, факт укладання між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №055- 2008-1880 від 03.06.2008, факт отримання кредитних коштів та факт порушення умов кредитного договору встановлено судовим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2016 по справі №753/20888/14-ц, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. У подальшому, банком 03.03.2017 було отримано виконавчі документи за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено до виконання.

На даний час, рішення Дарницького районного суду м. Києва №753/20888/14-ц від 12.09.2016 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 310,47 доларів США не виконано.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим для відповідачів, та з огляду на те, що ОСОБА_1 порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконав рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2016 , у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Оскільки прострочена сума становить 33 310,47 доларів США, то три проценти річних у період 29.08.2018 по 28.08.2021 за весь час прострочення складає 2 997,94 доларів США 94 центи.

У позовних вимогах, представник позивача просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь AT «Універсал Банк» суму боргу у вигляді 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 29 серпня 2018 но 28 серпня 2021 в розмірі - 2 997 доларів США 94 центи.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

21 вересня 2021 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачами отримано 26.10.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно вимог ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року у цивільній справі №753/20888/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №055-2008-1880 у розмірі 33 310,47 доларів США, а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.. Рішення набрало законної сили 28 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що 03.06.2008 між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» (що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 055-2008-1880, згідно яким та на підставі кредитної заявки позивачем було видано Відповідачу кредит у розмірі 39 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору позичальник зобов`язався погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених Кредитним договором. Однак, відповідач систематично не виконує обов`язки за договором.

03 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 055-2008-1880-Р/1, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання боржником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем-1, а саме ОСОБА_1 було надано кредитні кошти в сумі 39 000,00 доларів США.

Свої ж зобов`язання за кредитним договором відповідач-1 виконує не належним чином.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача-1 виникла заборгованість по договору у розмірі 33 310,47 доларів США.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року залишено без змін.

Отже, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року по цивільній справі №753/20888/14-ц набрало законної сили 28 листопада 2017 року.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що на даний час рішення суду не виконано та пред`явлено їх до виконання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі не скористалась процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, в якому викласти свої заперечення та надати докази на підтвердження належного виконання рішення суду про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, відповідача, та з огляду на те, що ОСОБА_1 порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконав рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2016 , у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц зроблено висновки про правильне застосування норм права, зокрема те, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.»

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша етапі 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601,604-609 ЦК України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів (постанови ВСУ у справах № 6-1047цс16 від 06.07.2016, № 6-157цс16 від 25.05.2016, № 6-1206цс15 від 23.09.2015, № 6-2739цс15 від 21.09.2016, № 6-2631 цс 15 від 21.09.2016, постанови ВС у справах № 199/1029/15-ц від 14.03.2018, № 161/12888/15-ц від 01.02.2018, № 309/4208/13-ц від 18.01.2018).

У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданого розрахунку заявлені до стягнення 3% річних у сумі нараховані у зв`язку з невиконанням рішення суду, яким стягнуто заборгованість в іноземній валюті-33 310,47 доларів США.

Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, що становить 33 310,47 доларів США, 3% річних за час прострочення складає 2 997 доларів США 94 центи, з розрахунку 3% річних за формулою = Сх 3% х Д:365, де С - сума І боргу, Д - кількість днів прострочення. Кількість днів прострочення за період з 29.08.2018 по 28.08.2021, становить 1095 днів.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом.

Виходячи з наведеного з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню 3% річних від простроченої суми у сумі 2 997 доларів США 94 центи

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові позиції Верховного Суду наведені в постановах: по справі № 686/21962/15-ц від 16 травня 2018 року; по справі № 310/5419/15-ц від 11 липня 2018 року; по справі № 463/4711/15 від 04 липня 2018 року; по справі № 703/4704/15-ц від 28 лютого 2018 року, беручи до уваги, що стороною відповідачів на час розгляду справи не виконано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року по цивільній справі №753/20888/14-ц, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимогах ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 2 997 доларів США 94 центи, у період часу з 29.08.2018 по 28.08.2021

У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 509, 543, 625 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов-задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь AT «Універсал Банк» суму боргу у вигляді 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 29 серпня 2018 року по 28 серпня 2021 року у розмірі - 2 997,94 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) доларів США 94 центи, а також судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2021 року.

Суддя: