Справа № 278/1094/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Франчука В. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 128,80 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що 03.03.2020 року о 13:00 год ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 перебували біля зупинки громадського транспорту по вул. Войтицького в с. Троянів Житомирського району та області, де на ґрунті триваючих неприязних відносин у ОСОБА_2 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 нанесла один удар правою долонею у верхню частину обличчя ОСОБА_1 та схопила її за волосся, тримаючи ОСОБА_1 за волосся, своєю силою повалила її на землю, внаслідок чого остання впала на коліна, вдарившись обличчям об каміння.

Своїми протиправними діями ОСОБА_2 умисно спричинила ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забійної рани та садна на обличчі, синців в проекції обох колінних суглобів, садна в проекції правого колінного суглобу, синця у верхній третині правої гомілки та синців на обох стегнах.

Відповідач у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодувала, тому позивач змушена звернутись до суду.

12.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідачем було отримано копію позовної заяви, ухвалу суду та повістку згідно поштового повідомлення (а.с. 26).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 21.12.2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445,00 грн (а.с. 2-3).

З зазначеного вироку вбачається, що 03.03.2020 року о 13:00 год ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 перебували біля зупинки громадського транспорту по вул. Войтицького в с. Троянів Житомирського району та області, де на ґрунті триваючих неприязних відносин у ОСОБА_2 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_2 зі значною силою прикладання нанесла один удар правою долонею у верхню частину обличчя ОСОБА_1 та схопила її за волосся, тримаючи ОСОБА_1 за волосся, своєю силою повалила її на землю, внаслідок чого остання впала на коліна, вдарившись обличчям об каміння. Зазначеними діями ОСОБА_2 умисно спричинила ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забійної рани та садна на обличчі, синців в проекції обох колінних суглобів, садна в проекції правого колінного суглобу, синця у верхній третині правої гомілки та синців на обох стегнах.

Витрати позивача на лікування підтверджені наданими нею копіями: квитанції на рентген дослідження та квитанцією на придбання ліків (а.с. 4).

Згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 5)

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 ст. 127 КПК України передбачено, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі в наслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в і обсязі особою, яка її завдала.

Суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження вимоги позивача щодо відшкодування майнової шкоди на суму 128,80 грн, які підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено судом, відповідач завдала позивачу тілесних ушкоджень, внаслідок яких остання проходила лікування, вказані тілесні ушкодження стались через неправомірні дії відповідача, якими позивачу завдано і моральну шкоду. При визначені розміру моральної шкоди судом враховані обставини викладені позивачем у позовній заяві щодо спричинення їй моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, які полягають в душевних стражданнях та хвилюваннях, які вона зазнала в наслідок отримання тілесних ушкоджень. З вини відповідача вона втратила душевний спокій та порушився звичний ритм життя. Крім того, судом враховується, що позивач є інвалідом ІІ групи і в цій частині суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної в сумі 5000,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судом встановлено, що 29.01.2021 року між позивачем та адвокатом Лисицьким В. В. укладено договір про надання правової допомоги, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.01.2021 року, відповідно до яких розмір витрат на правову допомогу позивача склав 500,00 грн. Згідно наданої копій квитанції до прибуткового касового ордера № 25 позивачем сплачено по договору про надання правової допомоги коштів сумі 500,00 грн.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, то на підставі ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1362,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 128,80 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1362,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНКОПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: в матеріалах справи відомості відсутні.

Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік