КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року місто Київ.

Справа № 760/22624/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4159/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

секретар судового засідання Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янський районний суд м. Києва від 17 грудня 2020 року (у складі судді Букіної О.М., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького Павла Сергійовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року заявник звернувся до суду з вищевказаною скаргою та просив:

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича про відкриття виконавчого провадження за №62947991 від 03 вересня 2020 року;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження за №62947991 від 03 вересня 2020 року.

В обґрунтування поданої скарги посилається, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2015 року у справі №760/25831/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказаний позов задоволено.

Даним рішенням, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 вересня 2007 року, на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,70 кв. м., житловою площею 31,70 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на загальну суму 148119,39 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.08.2014 року становить 1821513 грн. 01 коп., встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код 21 133352) судові витрати в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

При цьому, виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

06 серпня 2015 року Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення.

03 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №62947991 з виконання виконавчого листа №760/25831/14-ц виданого Солом`янським районним судом м. Києва 06.08.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Одночасно приватний виконавець виніс постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 03.09.2020 року у сумі 14 811,94 доларів США, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.09.2020 року, якою визначено розмір мінімальних витрат у сумі 295,88 грн.

Скаржник вважає постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2020 року незаконною з огляду на те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що і було судом зазначено в резолютивній частині рішення. Відтак вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем Русецьким П.С. не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Також звертає увагу, що в оскаржуваній постанові, стягнення звернено на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що відповідно до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» є предметом іпотеки.

Площа вказаної квартири становить 58,7 кв. м. та дана квартира є єдиним місцем постійного проживання боржника.

За вказаних обставин вважає, що підстави, що існували станом на дату ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не перестали існувати та не змінилися, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню. Крім того, заявник посилається, що самим виконавчим документом визначено строк пред`явлення його до виконання 1 рік, оскільки саме такий строк пред`явлення виконавчого листа до виконання діяв станом на дату видачі виконавчого документа судом, відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 06.08.2015року). Рішення суду набрало законної сили з 22.05.2015 року. Відтак вважає, що станом на 03.09.2020 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений, що є самостійною підставою для повернення такого виконавчого листа стягувачеві без виконання приватним виконавцем.

Ухвалою Солом`янський районний суд м. Києва від 17 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького Павла Сергійовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк».

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , згідно поштової відмітки 28 грудня 2020 року звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі. Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою, такою, що підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Посилається на те, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження є незаконною з огляду на те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Про що суд зазначив в резолютивній частині свого рішення. Відтак, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем Русецьким П.С передчасно. Таке відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню судового рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить резолютивній частині рішення суду та наданій судом відстрочці його виконання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки під час дії мораторію, встановленого вищевказаним Законом.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дослідив відсутність підстав для виконання рішення, відстрочка виконання якого встановлена Законом та не закінчилась станом на дату постановлення оскаржуваної постанови, не дослідив недотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, відсутність або наявність його переривання, інші обставини на які скаржник посилався у своїй скарзі.

Приватний виконавець подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що у приватного виконавця Русецького П.С., були відсутні підстави не виносити оспорювану постанову про відкриття виконавчого провадження № 62947991 від 03.09.2020 року, а отже і відсутні підстави вважати її не правомірною. Дії приватного виконавця вчиненні в межах чинного законодавства України та є законними і правомірними, а апеляційна скарга, представника боржника є безпідставною та необгрунтованою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Приватний виконавець заперечував проти задоволення скарги.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1)рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2)пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3)боржника визнано банкрутом;

4)Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5)юридичну особу - боржника припинено;

6)виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7)виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8)стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов 'язковим;

9)виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10)виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11)Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1)пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2)надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

Судом встановлено , що 03.09.2020 року до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького Павла Сергійовича надійшла заява про примусове виконання виконавчого листа №760/25831/14-ц, виданого 06.08.2015 року Солом`янським районним судом м.Києва, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 вересня 2007 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,70 кв. м., житловою площею 31,70 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на загальну суму 148119,39 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.08.2014 року становить 1821513 грн. 01 коп., встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Судом першої інстанції, не встановлені обставини, які за законом, а саме ст. 4 Закону "Про викнавче провадження" є підставами для повернення виконавчого листа № 760/25831/14-ц виданого, 06.08.2015року Солом`янським районним судом м. Києва стягувачу .

Таким чином, приватний виконавцем Русецький П.С., керуючись ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» , 03 вересня 2020 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначив про обов 'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попередив боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію даної постанови було направлено сторонам виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови було отримано заявником 06.10.2020, а тому суд поновив заявнику строк на звернення до суду з даною скаргою, як такий, що пропущено з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду набрало законної сили 22.05.2015 року, проте вказаний виконавчий лист неодноразово пред`являвся стягувачем до виконання.

Так, остання відмітка, якою даний виконавчий лист було повернуто стягувачу датована 26.08.2020 роком Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Вбачається, що даний виконавчий лист було повернуто на підставі заяви стягувача, відповідно до п.1 ч.1 ст 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 60357782 від 26.08.2020 року була наявна у додатках при пред`явленні виконавчого листа № 760/25831/14-ц виданого 06.08.2015 року Солом`янським районним судом м.Києва до примусового виконання приватному виконавцю Русецькому П.С.

Враховуючи наведене , суд ввстановив, що строк пред`явлення виконавчого листа №760/25831/14-ц виданого,06.08.2015року Солом`янським районним судом м. Києва станом на 03.09.2020 рік пропущений не був.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що в рішенні Солом`янського районного суду, яке виконується було зазначено про зупинення звернення стягнення на час дії мораторію, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Так, за своїм змістом відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду. У зв`язку з наданням такої відстрочки строки виконання змінюються на більш пізні, а у зв`язку з завершенням строку відстрочки - судове рішення має бути виконано.

У відповідності зі ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строк виконання переривається у зв`язку з наданням відстрочки виконання.

Як вбачається зі змісту виконавчого документу, у ньому відсутня інформація про зупинення виконання рішення на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак виконавець не володів даною інформацією та як наслідок, у останнього при розгляді заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2020 були відсутні докази щодо зупинення виконання рішення суду.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що дії приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження № 62947991 по виконанню виконавчого листа № 760/25831/14-ц виданого 06.08.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва, узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

24.11.2020 року приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Русецький Павло Сергійович отримав пояснення ОСОБА_2 та повний текст рішення Солом`янського районного суду м. Києва по справі 760/25831/14-ц від 06.04.2015 року, у якому суд вирішив виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та керуючись п.9 ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення) виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 62947991 від 25.11.2020 року.

Одже, апеляційним судом встановлено, що права боржника на зупинення виконання рішення на час дії мораторію не порушені, оскільки з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 25.11.2020 постановою приватного виконавця Русецьким П.С. на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Доводи апеляційної скарги в частині пропуску боржником строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання є безпідставні, оскільки судом встанволено, що під час ухвалення рішення суд зупинив йогов виконання на час дії мораторію, а тому строк пред`явлення виконавчого документу до виконання переривався на підставі ст. 12 Закону України "Про виконавче проваждження".

Відповідно до ч.І,2,4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчі документи можуть бути пред 'явлені до примусового виконання протягом трьох років,крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання*ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред 'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред'явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред 'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону

У виконавчому листі наявні відмітки відділів державної виконавчої служби, про перебування даного виконавчого листа у них на виконанні. Остання відмітка датована 26.08.2020 роком Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), щодо повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви стягувача відповідно до п.1 ч.І ст 37 Закону України «Про виконавче провадження». Копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 60357782 від 26.08.2020 року була наявна у додатках при пред`явленні виконавчого листа № 760/25831/14-ц виданого 06.08.2015 року Солом`янським районним судом м.Києва до примусового виконання приватному виконавцю Русецькому П.С.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції вірно встановив, що приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень та у відповідності з Законом, а викладені скаржником обґрунтування не знайшли свого підтвердження в суді, та спростовані матеріалами справи.

Доводи скарги в частині дій виконавця, щодо стягнення з боржника мінімальних витрат та основної винагороди виконавця, колегія суддів відхиляє, так як вказані питання не підвідомчі суду загальної юрисдикції, в цій частині боржник має право оскаржити дії виконавця в порядку адміністративного судочинства. Зі змісту ухвали суду першої інстанції також встановлено, що суд не надавав своєї оцінки правомірності дй виконавця в цій частині, а тому колегія суддів приходить до висновку, що розгляд скарги в частині питання правомірності стягнення основної винагороди та мінімальних витрат на виконання в суді загальної юрисдикції не відбувся, а тому в апеляційного суду , згідно ст. 367 ЦПК України відсутні повноваження для перегляду судового рішення в тій частині скарги, яка не розглядалась судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та є фактично повторенням доводів скарги, яким суд надав належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судові витрати у виді судового збору за подачу апеляційної скарги покладено на особу, яка оскаржила рішення. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янський районний суд м. Києва від 17 грудня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді