Справа №701/1024/21
Номер провадження2/701/439/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 .

Окрім позивача, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано також місце проживання відповідача по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даний будинок не є власністю відповідача, фактично він не проживає в житловому приміщенні протягом останніх трьох років.

Такий стан невизначеності змушує позивача звертатись за захистом до суду, оскільки наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, який відсутній в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом, зумовлює постійні переживання, зумовлює виключно нести самостійно витрати на утримання будинку, перешкоджає оформленню житлової субсидії, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, які згідно повідомлення Маньківської селищної ради, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме", в судове засідання не з`явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у їх відсутність.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок належить позивачу на праві особистої приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 02.04.2005 року Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №250 за 2004 рік, зареєстрованим в реєстрі за №410.

Право власності на майно зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.11.2005 року, що підтверджується відміткою-штампом та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.11.2005 № 9101633.

Постійне місце проживання позивача зареєстровано у вказаному житловому будинку АДРЕСА_1 з 23.04.2013, що підтверджується витягом №5593/05-17 від 04.11.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та даними будинкової книги. Разом з тим, крім позивача, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано також місце проживання відповідача по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач зареєстрований в даному житловому будинку з 26.09.2018 року, що підтверджується витягом №5593/05-17 від 04.11.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та даними будинкової книги.

Даний будинок не є власністю відповідача, фактично він не проживає в житловому приміщенні протягом останніх трьох років.

Викладене підтверджується Актом обстеження домоволодіння, складеним 03.11.2021 року за участю депутата Маньківської селищної ради Миронюк І.М., в присутності сусідів, жителів смт. Маньківка Уманського району Черкаської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Як вбачається з результатів обстеження, відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 протягом останніх трьох років.

Відповідач відсутній у житловому приміщенні будинку, який є особистою власністю позивача, не проживає в ньому, участі в утриманні будинку ніякої взагалі не приймає, зніматись із реєстрації самостійно не бажає.

Такий стан невизначеності змушує позивача звертатись за захистом до суду, оскільки наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, який відсутній в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом, зумовлює постійні переживання, зумовлює виключно нести самостійно витрати на утримання будинку, перешкоджає оформленню житлової субсидії.

У відповідності до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ніяких інших домовленостей між мною та відповідачем щодо її проживання немає.

Без заяви та особистої присутності самого відповідача зняття його з реєстрації неможна.

Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, будь-яких договірних зобов`язань між сторонами стосовно її права на проживання в будинку немає.

Згідно із ст . ст. 317, 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві приватної власності жилому приміщенні суттєвим чином обмежує права щодо володіння, користування і розпорядження цим житловим приміщенням.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначений Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, в т.ч. правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносини, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі вимагати позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а тому суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71, 72, 150 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст.6, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 325, 391, 379, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю, а саме: будинком АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування будинком АДРЕСА_1 з визнанням його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк