Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 409/613/20
Провадження № 22-ц/810/851/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Гаврилюк В.К., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Третяка О.Г., в залі судових засідань Білокуракинського районного суду Луганської області в смт. Білокуракине

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № 575 від 14.10.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 107000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % на рік з терміном погашення не пізніше 14.10.2017 року. В якості забезпечення позовних вимог між Позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір від 14.10.2011 року, відповідно до п. 1.2, 1.3 якого предметом іпотеки є квартира загальною площею 55,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам в рівних частках.

У зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, на 05.09.2017 р. утворилася заборгованість у сумі 151993,18 грн, яка складається:

- борг за кредитом - 72324,03 грн

- відсотки за користування кредитом за період з 14.08.2014р. по 04.09.2017р. - 44516,82 грн

-інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з серпня 2014р. по липень 2017р. - 17309,77 грн

-інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за період з серпня 2014р. по липень 2017р. - 12963,62 грн

-три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 14.08.2014р. по 04.09.2017р. - 2836,64 грн

-три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 14.08.2014р. по 04.09.2017р. - 2042,30 грн

Вказану суму було стягнуто рішенням Білокуракинського районного суду від 10.04.2018 року.

У зв`язку з тим, що відповідачі борг не погасили, заборгованість станом на 15.01.2020 року складає 189485,50 грн, яка складається:

- борг за кредитом - 72324,03 грн

- відсотки за користування кредитом за період з 14.08.2014р. по 21.12.2018р. - 46043,67 грн

-інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з серпня 2014р. по грудень 2019р. - 34130,37 грн

-інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за період з серпня 2014р. по грудень 2019р. - 23757,82 грн

-три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 14.08.2014р. по 15.01.2020р. - 7956 грн

-три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 14.08.2014р. по 15.01.2020р. - 5273,61 грн.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся з дійсним позовом до суду та просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2020 року ухвалено позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 185485,50 грн за договором № 575 від 14.10.2011 року звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 55,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, що має буди визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки експерта.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру, загальною площею 55,3 кв.м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 2273,82 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору виникла заборгованість, що складала 189485,50 грн, у рахунок погашення якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки предмет іпотеки (спірна квартира) знаходиться у м. Луганську, яке віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки слід зупинити на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати частково рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.10.2020 у цивільній справі № 409/613/20 в частині, що рішення не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Апеляційна скарга мотивована тим, що положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» мають тимчасовий характер, і не позбавляють позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Зупинення виконання рішення суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмети іпотеки унеможливлює виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні Гребенар О.В., представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримав, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині є помилковим, а також прийнятими з порушенням норм матеріального права.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Рішення суду першої інстанції оскаржується банком у частині зупинення його виконання на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 575 від 14.10.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 107000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % на рік з терміном погашення не пізніше 14.10.2017 року. В якості забезпечення позовних вимог між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір від 14.10.2011 року, відповідно до п. 1.2, 1.3 якого предметом іпотеки є квартира загальною площею 55,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., яка належить відповідачам в рівних частках.

Рішенням Білокуракинського районного суду від 10.04.2018 року стягнута заборгованість станом на 15.01.2020 року в розмірі 189485,50 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України)

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України, Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Частиною першою цієї статті визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого до вказаного переліку включено також місто Луганськ.

Разом з тим, згідно із статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Відтак, враховуючи положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цілеспрямовано введені державою з метою захисту прав громадян, які проживають на території України, на якій проводилась антитерористична операція, реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, не може здійснюватися до закінчення дії цього Закону.

Самі по собі вказані норми закону є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягає виконанню в силу вказаних правових норм, а не в силу рішення суду.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах № 229/3587/16-ц від 31.07.2010 року, № 229/3903/16-ц від 08.07.2019 року, вважає, що судове рішення суду першої інстанцій в частині, що є об`єктом апеляційного перегляду, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи апеляційної скарги, що зводяться до власного розуміння скаржником положень статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.К. Гаврилюк

В.М. Луганська