Провадження № 4-с/344/11/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., ознайомившись із скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25 листопада 2020 року звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця в порядку ст.447 ЦПК України (а.с.87-92 т.4), в якій просив поновити строк розгляду скарги; скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020 року про накладення арешту і зняти арешт з коштів.

Ухвалою судді від 27.11.2020р. скарга прийнята до розгляду та відкрито провадження.

В судове засідання призначене на 10.12.2020р. скаржник не з`явився належним чином повідомлений про розгляд отримавши повістку (а.с.109 т.4), на 21.01.2021р. скаржник не з`явився належним чином повідомлений про розгляд отримавши повістку (а.с.155 т.4), на 18.02.2021р. (повістка не повернулась) та 25.02.2021р. (повістка не повернулась).

Представник дії та рішення якого оскаржуються з`явився в судове засідання 10.12.2020р. та 21.01.2021р., надав суду пояснення, долучивши копії матеріалів виконавчого провадження, що дійсно було відкрите ВП №61457735 на підставі виконавчого листа про стягнення з боржника 1378грн. судового збору, вжито всіх заходів передбачених законом (відкрито виконавче провадження, подано запити по даних скаржника, наявність рахунків, наявність ТЗ, запити в ПФ щодо наявності пенсій та місце роботи боржника), та накладено постановою арешт коштів боржника в порядку ст.56 Закону України «Про виконавче провадження». Просив водночас суд відмовити щодо поновлення строку, оскільки скаржник (боржник) ОСОБА_1 ще 12.03.2020року отримав постанову від 05.03.2020р. про накладення арешту, що підтверджується матеріалами.

Представник стягувача з`явився на судове засідання 10.12.2020р. просив суд врахувати безпідставність пропущення строку подачі скарги та відсутність підстав для поновлення, надавши пояснення, що такі скарги є неодноразові з одних і тих ж питань. В подальшому в судові засідання не з`явився.

За вимогами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Під час розгляду скарги та ознайомлення з матеріалами цивільної справи (на 4-х томах), судом встановлено наступне.

На виконання постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018р. у справі №344/16649/16-ц було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь фінансового управління виконкому Івано-Франківської міської ради 1378грн понесених судових витрат, за заявою стягувача відкрито ВП №61457735 та вчинено дії передбачені законом (а.с.158-182 т.4).

Заходами примусового виконання рішень є, за ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час відкриття ВП): 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Також, за ст.13 даного закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Аналогічно, за ч.2,4 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Отже, арешт на кошти накладається не пізніше наступного робочого дня після виявлення, або в той же день.

05.03.2020р. суб`єкт оскарження подав запити у банківські установи і один з банків АТ «Приватбанк» підтвердив наявність коштів на рахунку, а тому 05.03.2020р. було винесено оскаржувану постанову, в межах строку передбаченого ст.13,48 вищезгаданого закону (а.с.163, 167 т.4).

Законодавством покладено на виконавців певні обов`язки (ч.1, п.1,7,21 ч.2, ч.5 ст.18 згаданого закону). Так, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За вимогами ст.56 Закону україни «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, орган ДВС вправі був після відкриття ВП, отримання запиту та відповіді (в електронному варіанті) винести також постанову про арешт коштів боржника, про що вірно доводив суб`єкт оскарження. Посилання ж скаржника на норми ст.48 є також вірними, однак його трактування, що без підтвердження отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження (що ще буде досліджуватись за скаргою ОСОБА_1 , і без оцінки судом його доводів про неотримання ним постанови, такі є передчасними, а також спростовуються супровідною про направлення постанови про відкриття разом з постановою про арешт коштів, винесених в один день та направлених боржнику одним конвертом, як пояснив у судових засіданнях представник ДВС а.с.177, 173 т.4) виконавець не вправі був накладати арешт на кошти, є помилковими.

Разом з тим, за ч.5,8 ст.19 закону, боржник теж зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Скаржником ОСОБА_1 неодноразово в судовому порядку були оскаржені три постанови (про відкриття ВП від 05.03.2020р., про арешт коштів боржника від 05.03.2020р. та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.05.2020р.), наявні в матеріалах ВП №61457735.

Так, 05.06.2020р. було подано ОСОБА_1 скаргу на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 13.05.20р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, боржник ОСОБА_1 оскаржив до суду (а.с.113 т.3). За результатом розгляду даної скарги була постановлена ухвала від 24.09.2020р., якою у задоволенні скарги відмовлено (а.с.229-231 т.3). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.12.2020р. ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Отже, дії ДВС в частині прийнятого рішення про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, визнані в судовому порядку правомірними.

07.07.2020р. ОСОБА_1 подав вперше скаргу до суду через електронний суд на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника (а.с.147-149 т.3).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Бабій О.М.) від 08.07.2020р. скаргу повернуто без розгляду, оскільки скарга не надіслана заінтересованим особам.

10.07.2020р. ОСОБА_1 вдруге подав скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника (а.с.155-157 т.3).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Бабій О.М.) від 17.07.2020р. скаргу повернуто без розгляду з аналогічних підстав.

27.07.2020р. ОСОБА_1 подав втретє скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника (а.с.235-238 т.3).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Шамотайло О.В.) від 18.08.2020р. скаргу повернуто без розгляду, оскільки не усунуто було недоліки скаржником за ухвалою від 05.08.2020р. про залишення скарги без руху. Додатково також зазначено в ухвалі про повернення скарги і те, що скаржник ОСОБА_1 повідомив суд про те, що йому стало відомо 07.07.2020р. про оскаржувану постанову про арешт коштів від 05.03.2020р., однак не підтвердив належними доказами про таке дізнання.

07.09.2020р. ОСОБА_1 подав четвертий раз скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника (а.с.1-3 т.4).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Тринчук В.В.) від 19.10.2020р. скаргу повернуто без розгляду, в зв`язку з пропущенням строку її подання.

26.10.2020р. ОСОБА_1 подав п`ятий раз скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника (а.с.22-25 т.4).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Бородовський С.О.) від 30.10.2020р. скаргу визнано не поданою, з підстав не зазначення суб`єкта оскарження.

06.11.2020р. ОСОБА_1 подав вшосте скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника (а.с.32-36 т.4).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Бородовський С.О.) від 11.11.2020р. скаргу визнано не поданою та повернуто без розгляду, з підстав не зазначення суб`єкта оскарження та не надіслання скарги іншим учасникам справи.

13.11.2020р. ОСОБА_1 подав сьомий раз скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника (а.с.43-47 т.4).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Тринчук В.В.) від 23.11.2020р. скаргу повернуто без розгляду, в зв`язку з пропущенням строку її подання.

27.11.2020р. ОСОБА_1 подав скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження (а.с.116-121 т.4).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Бабій О.М.) від 18.12.2020р. скаргу повернуто без розгляду, у зв`язку з неналежним оформленням та не надіслання учасникам справи.

22.12.2020р. ОСОБА_1 подав вдруге скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження (а.с.134-138 т.4). Дана скарга перебуває на розгляді в суді.

Як слідує з матеріалів цивільної справи, 25.11.2020р. ОСОБА_1 подав восьмий раз скаргу до суду на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника та поновлення строку подання скарги (а.с.87-92 т.4), що є предметом даного розгляду.

Отже, в підсумку, скаржник ОСОБА_1 попередньо сім разів подавав скаргу на постанову державного виконавця від 05.03.2020р. про накладення арешту на рахунки боржника, що є предметом розгляду і даної скарги від 25.11.2020р., і судді Івано-Франківського міського суду повертаючи скарги без розгляду зазначали в т.ч. і про те, що скаржником не дотримано строки оскарження постанови ДВС та необгрунтовано ним пропущення строку на оскарження, з поважних причин. Окрім того, ухвалою судді Івано-Франківського міського суду (Шамотайло О.В.) від 18.08.2020р. якою скаргу повернуто без розгляду, де вказано і те, що скаржник ОСОБА_1 повідомив суд про те, що йому стало відомо 07.07.2020р. щодо оскаржувану постанову про арешт коштів від 05.03.2020р.

Обґрунтовуючи вимоги скарги від 25.11.2020р. скаржник вказує на те, що він постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував і на йому на повторну вимогу від 22.11.2020р. було надіслано 24.11.2020р. на електронну адресу постанову про відкриття ВП. А про постанову про накладення арешту на рахунки боржника він дізнався усно з повідомлення банку, після чого подані ним скарги щодо оскарження постанови про накладення арешту повертались судом. Водночас, скаржник не зазначив у змісті скарги коли саме (день, місяць) він дізнався про оскаржувану постанову, участі в судових засіданнях не брав для можливості з`ясування судом даного питання. Слід також зазначити і те, що скаржник уже повідомив Івано-Франківський міський суд в серпні 2020р., що йому стало відомо про дану постанову - 07.07.2020р., але у скарзі від 25.11.2020р. що є предметом даного розгляду, ним уже зазначено про отримання постанови тільки 24.11.2020р., що є суперечливими даними самого скаржника.

Разом з тим, представник органу ДВС надав до матеріалів справи підтвердження отримання 12.03.2020р. боржником ОСОБА_1 постанови про накладення арешту на рахунки боржника від 05.03.2020р., яка відправлена йому була 07.03.2020р. (а.с.165-166, 199, 174-175, 173 т.4), а тому його доводи про отримання 24.11.2020р. оскаржуваної постанови, не беруться судом до уваги.

За ст.447, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, скаржником вчасно отримано оскаржувану постанову, і скарга з часу отримання 12.03.2020р., що встановлено в судовому засіданні, повинна була бути подана ОСОБА_1 до 22.03.2020 року включно, і як зазначено вище, вперше її оскаржено в судовому порядку в липні 2020р., і в даній скарзі поданій 25.11.2020р. скаржник не довів поважність пропуску 10-ти денного терміну на оскарження рішення органу ДВС. Тому, вимога скарги про поновлення строку на оскарження недоведена перед судом, а тому у поновленні строку слід відмовити.

Як слідує з норм ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на дану норму, та все вище досліджене щодо правомірності рішення органу ДВС, суд прийшов до висновку, що оскільки скарга щодо скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020 року про накладення арешту, і як наслідок задоволення б даної вимоги також зняти ухвалою суду арешт з коштів, до задоволення не підлягають, за недоведеністю та безпідставністю, то в задоволенні скарги - слід відмовити повністю.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. про поновлення строку розгляду скарги; скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батога В.В. від 05.03.2020 року про накладення арешту; зняття арешту з коштів скаржника відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Польська М.В.