ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м.Суми

Справа №577/2568/21

Номер провадження 22-ц/816/1254/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Конотопський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2021 року, постановлену у складі судді Буток Т.А. в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заяву мотивує тим, що на виконанні у Конотопському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі Конотопський МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) перебуває виконавче провадження № АСВП 56832827 з виконання постанови № 51013005, виданої 17 травня 2016 року Конотопським МРВДВС ГТУЮ у Сумській області про стягнення з нього на користь держави 10 392,58 дол. США виконавчого збору.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 10 березня 2020 року у справі № 577/966/20 задовольнив подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та тимчасово обмежив ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, з вилученням паспортного документа, до виконання ним зобов`язань боржника за виконавчим документом № 51013005 від 17 травня 2016 року.

Зазначає, що він ніяким чином не ухиляється від виконання своїх зобов`язань: своєчасно з`являється за викликом державного виконавця, особисто надав достовірні відомості про свої доходи та майно, у т.ч. про майно, яким він спільно володіє з іншими особами, не вчиняє жодних дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Вважає, що довідка ДПІ, згідно якої відомості про його доходи відсутні, беззаперечно підтверджує, що він не мав можливості виконати вимоги державного виконавця. Він не може влаштуватися на роботу у зв`язку з тим, що отримав травму та проходить реабілітацію. Крім того, зазначає, що ризики того, що він виїде за кордон та не повернеться для виконання своїх зобов`язань, на його думку, мінімізуються тим, що він має на утриманні неповнолітнього сина, а також матір похилого віку, якій постійно потрібен догляд.

Посилаючись на вказані обставини, просить скасувати тимчасові обмеження, застосовані ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року у справі № 577/966/20, у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, з вилученням паспортного документа, до виконання ним своїх зобов`язань боржника за виконавчим документом № 51013005 від 17 травня 2016 року.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 17 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 задовольнив.

Скасував тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України, встановлене відповідно до ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року.

В апеляційній скарзі Конотопський МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми), не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою,просить ухвалу суду скасувати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник був обізнаний з постановою про стягнення з нього виконавчого збору та відповідним виконавчим провадженням, проте у добровільному порядку борг ні повністю, ні частково не сплачує, тобто встановлені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язки не виконує, після винесення ухвали про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, не вчинив жодних дій щодо виконання вимог виконавчого документа та погашення заборгованості.

Крім того, зазначає, що декларація про майно та доходи боржником до відділу не подавалась.

Також в ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстровані п`ять транспортних засобів, які постановою державного виконавця оголошені в розшук, їх місцезнаходження не встановлено. Згідно пояснень боржника вказані транспортні засоби начебто продані, проте матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про укладення ним договорів купівлі-продажу чи надання довіреностей.

Вважає, що наявність у приватній власності транспортних засобів свідчить про фінансову можливість боржника хоча б частково виконати зобов`язання за виконавчим документом. Вказані факти були встановлені судом під час ухвалення рішення про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Стосовно доводів щодо утримання неповнолітнього сина зазначає, що вказана обставина не є безумовним фактом, що свідчить про неухилення від виконання зобов`язань, так як боржник може виїхати на постійне проживання за межі України разом із дитиною.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що він подавав відділу державної виконавчої служби декларацію про доходи та майно фізичної особи. Крім того, ним частково вчиняються дії щодо сплати боргу в добровільному порядку та він не чинить жодних перешкод щодо пошуку його майна.

15.09.2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки згідно довідки лікувальної установи ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному лікуванні, а тому мав можливість взяти участь в судовому засіданні за допомогою засобів відеозв`язку за місцем свого проживання. Свою позицію стосовно поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 виклав у відзиві на скаргу. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Конотопського МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) Романчук І.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Конотопському МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) перебуває виконавче провадження АСВП № 56832827 з виконання постанови № 51013005, виданої 17 травня 2016 року Конотопським МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 10 392,58 дол. США виконавчого збору.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 10 березня 2020 року задовольнив подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Тимчасово обмежив ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, з вилученням паспортного документа, до виконання ним зобов`язань боржника за виконавчим документом № 51013005 від 17 травня 2016 року.

Сумський апеляційний суд постановою від 12 жовтня 2020 року ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року залишив без змін.

В обґрунтування заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 надав довідку ДПІ, з якої вбачається, що за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2021 року відомості про доходи відсутні; свідоцтво про народження його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію паспорту своєї матері ОСОБА_3 , яка є особою похилого віку; та виписку з медичної карти, з якої вбачається, що з 31 березня 2020 року по 21 квітня 2020 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в травматолого-ортопедичному відділенні з діагнозом «закритий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням уламків» (а. с. 4-12).

Задовольняючи заяву та скасовуючи тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України, встановлене ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року, суд першої інстанції, виходив з того, що надані боржником докази свідчать про наявність підстав для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частинами 5-7 ст. 441 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно приписів ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

З матеріалів справи вбачається, що тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України було застосовано судом як захід забезпечення виконання постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, у зв`язку з тим, що останній ухиляється від виконання зобов`язань зі сплати виконавчого збору. На даний час постанова не виконана, заборгованість не погашена.

На час постановлення місцевим судом ухвали про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржником жодних заходів щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору не вжито.

Додані до відзиву на апеляційну скаргу нові докази, а саме копії декларації про доходи та майно боржника фізичної особи та квитанцій № 21 від 09 липня 2021 року та № 36 від 11 серпня 2021 року про сплату ним на виконання постанови про стягнення виконавчого збору по 50 грн відповідно, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обставини на підтвердження яких ним було надано вказані докази виникли після ухвалення судом оскаржуваної ухвали та не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Наявність на утриманні боржника малолітньої дитини і та обставина, що його матір є особою похилого віку, не є підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , що він не може знайти роботу у зв`язку з тим, що отримав травму та проходить реабілітацію, слід зазначити, що матеріали справи містять лише виписку з медичної карти, відповідно до якої він перебував на стаціонарному лікуванні з 31 березня 2020 року по 21 квітня 2020 року, тобто майже 1 рік та 5 місяців тому. Даних стосовно того, що за станом здоров`я він не може працювати немає.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції фактично переглянув ухвалу від 10 березня 2020 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України і зробив висновки щодо відсутності підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, виходячи з аналізу діючого законодавства. Судом першої інстанції не здійснено аналіз і оцінку наданих ОСОБА_1 доказів та не зроблено висновки, які саме обставини, які є підставою для скасування тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, підтверджують ці докази.

Колегія суддів вважає, що надані ОСОБА_1 докази, за встановлених обставин справи та норм права, не є підставою для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Конотопський МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2270 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2021 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2270 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук