Справа № 362/1389/21
Провадження № 2/362/1722/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що під час розгляду цивільною справи між нею і відповідачем було укладено мирову угоду від 27 вересня 2012 року, яку затверджено рішенням суд від 27 вересня 2012 року.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав умов вказаної мирової угоди, позивач просить постановити рішення яким спонукати відповідача виконати пункт 1 вказаної мирової угоди та стягнути з відповідача грошові кошти, що визначені в пункті 1 зазначеної мирової угоди.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх з викладених у заяві підстав.

Відповідач в судовому засіданні на запитання суду відповів, що він не сплачував позивачу 40 000 доларів США, що визначені пунктом 1 укладеної між ними мирової угоди від 27 вересня 2012 року, яку затверджено судом.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідачем в повному обсязі виконано умови мирової угоди, що була затверджена судом 27 вересня 2012 року.

Вислухавши вступне слово учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2012 року затверджено укладену між сторонами мирову угоду від 27.09.2012 року по цивільній справі № 1008/5627/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (а.с. 29 30).

Під час розгляду справи в судовому засіданні судом достовірно встановлено, що відповідач не виконав умов зазначеної мирової угоди, що визначені пунктом 1 вказаної угоди та не сплатив на користь позивачки грошові кошти в сумі 40 000 доларів США в повному обсязі, що відповідач підтвердив особисто на запитання головуючого.

Разом з цим, вирішуючи справу по суті спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що був чинний та діяв станом на дату затвердження судом мирової угоди 27 вересня 2012 року, ухвали судів у цивільних справах підлягали виконанню державною

виконавчою службою як виконавчі документи.

Аналогічна норма діє станом на дату постановлення цього рішення суду відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України

«Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно із якої відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як ухвали судів у цивільних справах.

Отже, відповідно до норм спеціального Закону України «Про виконавче провадження», ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2012 року про затвердження укладеної між сторонами мирової угоди від 27.09.2012 року по цивільній справі № 1008/5627/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя є виконавчим документом.

Як наслідок, позивач, як стягував за виконавчим документом ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2012 року, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» має право звернутись до органу державної виконавчої служби та пред`явити вказаний виконавчий документ до виконання.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позивачка обрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки майнові права позивачки необхідно захистити шляхом пред`явлення до примусового виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2012 року до органу ДВС як виконавчого документа, а не через пред`явлення цивільного позову про спонукування вчинити дії та стягнення грошових коштів.

При цьому, суд встановив, що позивачка пред`являла вказаний виконавчий документ до виконання, однак постановою старшого державного виконавця ВДВС Васильківського МРУЮ Лазаревою А.І. від 13.08.2013 року відмовлено в прийнятті до провадження зазначеного виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, оскільки даний виконавчий документ не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 70).

Однак, судом не встановлено обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачці вчинити дії щодо вирішення питання про процесуальне приведення ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2012 року у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та повторного пред`явлення його до примусового виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка не використала усіх наданих їй цивільним процесуальним законом можливостей для пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу у вигляді рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Також, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій та стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду 02 вересня 2021 року.