ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1481/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1162/21 Категорія: 314000000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Ажіо» про визнання дій протиправними, скасування висновку та консультації, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 16.11.2020 р. підприємство за заявою ОСОБА_2 зробило висновок зі звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості об`єкту нерухомості від 16.11.2020 р., а саме квартири АДРЕСА_1 та надало дві консультації №2181/20 від 16.11.2020 р. щодо ймовірної вартості квартири АДРЕСА_2 та нежитлового приміщення 117 по АДРЕСА_3 .

Позивач вважає, що суб`єкт оціночної діяльності протиправно, порушив вимоги законодавства без дослідження об`єктів нерухомості визначив ринкові ціни.

Так, вказує, що замовником є ОСОБА_2 , яка не є власником майна, доручень та довіреностей на проведення оцінки майна їй не видавались; оцінка проводилась без фактичного дослідження (огляду) майна і згоди власника; майно не покращувалось за станом, а руйнувалось з часом; неправильно вказані житлова та загальна площа майна; оцінка проведена за викраденими технічним паспортом та договором купівлі-продажу; на всіх документах, виданих 16.11.2020 р. різні підписи за своєю формою не ідентичні як оцінювача, так і директора.

Таким чином, позивач просив суд визнати незаконними та протиправними дії осіб ПП «Ажіо», які полягають у порушенні законодавства України при оцінці від 16.11.2020 р. та висновку вартості квартири АДРЕСА_1 , консультації по вартості квартири АДРЕСА_2 та консультації по вартості нежитлового приміщення АДРЕСА_4 ; скасувати висновок зі звіту про незалежну оцінку про визначення ринкової вартості від 16.11.2020 р. та консультацій від 16.11.2020 р.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не зазначено обставин, за яких є підстави вважати, що його цивільні права порушені відповідачем, не визнані або оспорюють ся.

Суд першої інстанції вважав, що звіт про оцінку майна не створює для жодної сторони жодних наслідків і є результатом діяльності - суб`єкта господарювання - суб`єкта оціночної діяльності. Крім того, на думку суду, відповідач мав право надавати консультацію особі, яка звернулася до підприємства щодо визначення ймовірної ринкової вартості об`єкта нерухомого майна. При цьому, враховуючи норми чинного законодавства, для цього не має необхідності доводи той факт, що така особа є власником нерухомого майна, враховуючи норми ст. 4 згаданого Закону.

Що стосується позовних вимог про визнання незаконними та протиправними дій осіб ПП «Ажіо» щодо складання висновку та надання консультацій, скасування висновку та консультацій, то такий спосіб захисту прав та інтересів особи не може бути застосований, оскільки він не є належним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договори для здійснення оцінки майна були укладені не з власником майна та без його доручень. Замовником по оцінці майна була ОСОБА_2 , а майно оцінювалось для збільшення його вартості та для використання в судовій справі №711/7372/18 про поділ спільного майна подружжя, щоб позбавити позивача можливості довести в суді природу походження його коштів при придбанні майна.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що відбулося здійснення оцінки майна без згоди власника, за відсутності дозволу та без фактичного огляду нерухомого майна. Вважає, що складання відповідачем такого звіту та консультацій порушує його права як власника.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.11.2020 р. Приватне підприємство «Ажіо» за заявою ОСОБА_2 на підставі укладеного між сторонами договору №218/20 від 16.11.2020 р. зробило висновок зі звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості об`єкту нерухомості від 16.11.2020 р., а саме квартири АДРЕСА_1 (ринкова вартість визначена у 1054500 грн без врахуванням ПДВ, оцінювач ОСОБА_3 , директор ОСОБА_4 ; надані технічний паспорт та договір купівлі-продажу; мета визначення ринкової вартості об`єкта оцінки з метою вирішення цивільно-правових спорів) та на підставі заяви ОСОБА_5 та укладеного між сторонами договору №2181/20 від 16.11.2020 р. надало дві консультації №2181/20 від 16.11.2020 р. щодо ймовірної вартості квартири АДРЕСА_2 , яка могла б становити 997500 грн та нежитлового приміщення 117 по АДРЕСА_3 , яка б могла становити 228800 грн.

ОСОБА_3 , яка є оцінювачем, має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №748/20 від 18.08.2020 р. та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №581 від 04.07.2020 р. Крім того, ПП «Ажіо», як суб`єкт оціночної діяльності має відповідний сертифікат №858/20 від 24.09.2020р., що виданий ФДМ України.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ.

Згідно з частиною 4 статті 3 цього Закону, процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Як передбачено частинами 1, 2 ст.4 Закону, професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Оціночна діяльність може здійснюватися, зокрема у таких формах: практична діяльність з оцінки майна, яка полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов`язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна; консультаційна діяльність, яка полягає в наданні консультацій з оцінки майна суб`єктам оціночної діяльності, замовникам оцінки та (або) іншим особам в усній або письмовій формі тощо.

Суб`єктами оціночної діяльності є , зокрема суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону п.2 ч.1 ст. 5 цього Закону). Вимоги до оцінювача викладені у статті 6 Закону.

Оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін ч.1 ст. 7 Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина 1 статті 10, частина 1 статті 11 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III).

Крім того, за нормами статті 11 Закону, передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. Сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання за умови виконання вимог, встановлених статтями 8 та 9 цього Закону.

Частина 1 статті 12 вказаного Закону України визначає, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 вказував, що звіт про оцінку майна виконаний на замовлення особи, яка не є власником майна та яка не діє за дорученням власника майна, що в свою чергу є порушенням статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України».

Перевіривши зазначені твердження, колегія суддів звертає увагу на те, що як видно із звіту про незалежну оцінку замовником були надані оцінювачу наступні документи, які містяться вихідні дані, а саме технічний паспорт та договір купівлі-продажу.

Позивачем до суду правовстановлюючі документи на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 не надано. Тобто доказів того, що як стверджує позивач, ОСОБА_2 не є власником квартири в матеріалах справи відсутні.

Водночас зі змісту позовної заяви видно, що у ОСОБА_1 та замовника звіту ОСОБА_2 наявний спір з приводу поділу спільного майна подружжя. Тобто даний звіт було замовлено для подальшого використання при вирішенні цивільно-правового спору.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що в разі, якщо ОСОБА_2 використає висновок зі звіту від 16.11.2020 року як доказ обґрунтування своїх доводів під час розгляду справи про поділ майна подружжя, ОСОБА_1 вправі спростувати її доводи, надавши висновок відповідної експертизи, складений на замовлення його, як учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частини 2 статті 4 Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» оціночна діяльність може здійснюватися у таких формах консультаційна діяльність, яка полягає в наданні консультацій з оцінки майна суб`єктам оціночної діяльності, замовникам оцінки та (або) іншим особам в усній або письмовій формі.

Таким чином надання консультацій за №№ 2181/20 від 16.11.2020 року жодним чином не порушує право позивача, оскільки оцінювач такий вид оціночної діяльності має право надавати і іншим особам, крім замовників, тобто власників або уповноважених ними особам.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13.

У пункті 145 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі заходи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім цього, судом вказано на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» у законі та на практиці, зокрема, у тому сенсі, що його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Викладення ПП «Ажіо» певних відомостей у звітах про незалежну оцінку об`єктів нерухомого майна на замовлення ОСОБА_2 та у консультаціях не можна вважати такими, що порушують права позивача, які підлягають судовому захисту. Дії суб`єктів оціночної діяльності зі складання звітів є способом реалізації наданих ним компетенції. Самі по собі дії зі складання звітів та консультацій не тягнуть для позивача будь-яких правових наслідків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження 18-18гс18) зроблено висновок, що «чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів».

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд першої інстанції правильно посилався на його неефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Визнання звіту незаконним не є способом захисту порушеного права у розумінні вимог статті 16 ЦК України, що має наслідком відмову у задоволенні позову у цій частині.

Висновок зі звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості об`єкту нерухомості та консультації не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, а викладені позивачем доводи не дають підстав вважати, що обраний ним спосіб захисту відповідає закону, оскільки жодних його прав у даному випадку відповідачем порушено не було, жодних зобов`язань не покладено.

Позивач, вказуючи на упередженість суду першої інстанції при розгляді його позовної заяви, заяв про відвід судді не заявляв, тому такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, а тому судове рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно з вимогами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2021 року.

Судді: