ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року

м.Суми

Справа №585/2394/20

Номер провадження 22-ц/816/1332/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Машини І.М. у м. Ромни, повний текст якого складено 22 червня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роменської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Сенчі О.О., звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна баба позивача - ОСОБА_3 , після її смерті залишилася спадщина, що складається із чотирьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області. На час смерті спадкодавець проживала із своєю племінницею ОСОБА_2 , яка є спадкоємицею за законом ближчого ступеня споріднення.

Зазначає, що влітку 2020 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 за життя складено заповіт, за яким все своє майно остання заповіла саме позивачу. Після чого позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено. Необізнаність позивача із наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, що у свою чергу узгоджується із судовою практикою.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що вона не була повідомлена про наявність складеного на її користь заповіту та невиконання посадовими особами органу місцевого самоврядування, яким було достеменно відомо про смерть спадкодавця, про наявність не скасованого заповіту. Вказане, на думку позивача, свідчить про наявність поважних причин пропуску нею строків прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Позивач ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_4 , з тих підстав, що зі спливом 12 років вона не могла пам`ятати детально обставини посвідчення нею заповіту, складного ОСОБА_3 . Перебування її в приміщенні сільської ради разом з спадкодавцем беззаперечно не підтверджує її обізнаність із фактом складання на її користь ОСОБА_3 заповіту. Крім того, звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_4 на даний час працює ТОВ «Агрофірма «Лан», якою орендується спадкова земельна ділянка, що свідчить про її особисту заінтересованість в долі спадкового майна.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти її задоволення і просить рішення залишити без змін , а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11, 61).

03 листопада 2008 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений секретарем Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області Гайдук Л.І., відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося вона заповіла ОСОБА_6 (а.с. 37, 38, 9, 10).

Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії СМ за №№ 027307, 168057 та 21966807, ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки: площею 0,046 га за кадастровим номером 530030 179, площею 0,281 га за кадастровим номером 530030 177 та площею 2,364 га за кадастровим номером 5 10020042 за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розміщені на території Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 15-17).

Відповідно до довідки Рогинської сільської ради Роменського району Сумської області від 28 серпня 2020 року за №02-19/459, за даними сільської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час своєї смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , заповіт від її імені виконавчим комітетом Рогинської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем на майно після смерті ОСОБА_3 є її племінниця ОСОБА_2 , яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкоємцем та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину (а.с. 13).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена приватним нотаріусом Селезньовою Т.О. 19 травня 2021 року (а.с. 160).

Крім того, судом першої інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_7 щодо обставин посвідчення нею складеного 03 листопада 2008 року ОСОБА_3 заповіту, яка суду повідомила, що вона з 2007 рік по 2020 рік працювала секретарем Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області, на неї були покладені обов`язки по вчиненню нотаріальних дій. ОСОБА_1 особисто домовлялася про час та день складення заповіту, ходила платила державне мито за складання заповіту. ОСОБА_3 повідомила свідку, що бажає скласти заповіт саме на ОСОБА_1 , оскільки вона її доглядала. Згодом ОСОБА_1 приходила забирала копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, в якому зазначено про наявність заповіту. Через деякий час ОСОБА_3 переїхала жити до ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на момент вчинення цих дії, оскільки ОСОБА_1 була обізнана про наявність складеного 03 листопада 2008 року ОСОБА_3 заповіту на її користь.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки остання після смерті своєї ОСОБА_3 , будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що вона не мала права на спадщину за законом, так як у померлої є родичі ближчого ступеня спорідненості, а про існування вищевказаного заповіту вона не знала, тому не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Проте, допитана в суді першої інстанції секретар Великобубнівської сільської ради ОСОБА_4 , якою посвідчувався складений ОСОБА_3 заповіт, спростувала ствердження позивача про її необізнаність із наявність вказаного заповіту. Зокрема, свідок підтвердила, що саме позивач домовлялася із нею про час посвідчення ОСОБА_3 заповіту, сплачувала за заповідача державне мито, позивач прибула до сільської ради разом із ОСОБА_3 в день посвідчення заповіту, крім того особисто отримувала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Вказані дії позивача, на переконання колегії суддів, свідчать про особисту заінтересованість ОСОБА_1 у складанні ОСОБА_3 заповіту та вказують за її обізнаність із його змістом.

У супереч доводам апеляційної скарги, перебування спадкового майна в оренді ТОВ «Агрофірма «Лан»», з яким свідок ОСОБА_4 перебуває в трудових відносинах, не свідчить про особисту заінтересованість свідка в результатах розгляду справи.

Враховуючи обізнаність позивача про складений спадкодавцем заповіт та недоведеність існування об`єктивних обставин, які перешкоджали їй у визначений законом строк звернутися до нотаріуса чи до уповноваженої на те посадової особи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук