Номер провадження: 22-ц/813/7374/21
Номер справи місцевого суду: 510/1589/20
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Термінал» на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 28 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Бошкова І.Д., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Термінал» про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Термінал» (далі ТОВ «Рені-Термінал») про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача нараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 59008,57 грн. та судовий збір.

В обґрунтування свого позову зазначила, що вона працювала у ТОВ «Рені-Термінал» на посаді бухгалтера. Звільнилась з роботи 30.06.2020 р. за угодою сторін.

За період роботи позивача у ТОВ «Рені-Термінал» заробітна плата виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на 30.06.2020 р. у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі за період за період травня 2019 р. - червень 2020 р. включно + компенсація за невикористану відпустку, що складає всього суму 59008,57 грн.

У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок із заробітної плати не провело. В порядку ст. 116 КЗпП України позивач просила стягнути з відповідача всю суму заборгованості по заробітній платі у примусовому порядку.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 28 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ТОВ «Рені-Термінал» на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену заробітну плату у розмірі 59008 грн. 57 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Допущене негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Рені-Термінал» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне дослідження обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом в рішенні суду зазначено, що позивач в ході розгляду відмовилася від частини своїх позовних вимог, проте суд у відмовленої частини позовних вимог не постановив ухвали про закриття провадження, що не позбавляє позивача повторно звернутися до суду з зазначеною вимогою до відповідача. Також відповідач не визнає позовні вимоги щодо стягнутої суми заборгованості по заробітній платі, оскільки підприємство досить тривалий час не працює, знаходиться у простої, про що відомо позивачу, яка займала посаду бухгалтера, яка і склала довідку про наявність заборгованості з заробітної плати відносно себе. Крім того, вважає, що сума стягнутого судового збору є незаконною, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому сплата нею такого збору самостійно не може вважатись судовими витратами та тим більше не може стягуватись з відповідача.

Відзиву до суду надано не було.

В судове засідання, призначене на 15 грудня 2021 року ОСОБА_1 , представник ТОВ «Рені-Термінал» не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 59-63).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (21 грудня 2021 року).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог щодо виниклої заборгованості по заробітній платі у розмірі 59008 грн. 57 коп. у відповідача перед позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Рені-Термінал» на посаді бухгалтера та звільнилась з роботи 30.06.2020 р. за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу про припинення трудового договору (контракту) від 30.06.2020 року, копією угоди про припинення трудового договору від 30.06.2020 року.

За період роботи ОСОБА_1 у ТОВ «Рені-Термінал» заробітна плата виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на 30.06.2020 року у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі за період з травня 2019 р. по червень 2020 р. включно , а також компенсація за невикористану відпустку, що складає всього суму 59008,57 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку, копією довідки від 30.06.2020 р. № 30/2 про заборгованість із заробітної плати за період травня 2019 р. червень 2020 р., а також компенсація за невикористану відпустку у сумі 59008,57 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

На підставі ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог закону стягнув з відповідача на користь позивача нараховану, але не сплачену заробітну плату у розмірі 59008 грн. 57 коп. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів за доведеністю позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Рені-Термінал» щодоне визнання позовних вимог стосовно стягнутої суми заборгованості по заробітній платі, оскільки підприємство досить тривалий час не працює, знаходиться у простої, про що відомо позивачу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті заробітної плати працівникові та не звільняє роботодавця від відповідальності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про те, що позивач в ході судового розгляду справи уточнила свої позовні вимоги шляхом зменшення, а саме: відмовилась від позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 53430,54 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Рені-Термінал» про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, в якому просила стягнути з відповідача нараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 59008,57 грн., а також стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку в розмірі 53430,54 грн., стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1124,39 грн.

Згодом, ОСОБА_1 подала до суду уточнення по справі, в яких просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку в розмірі 53430,54 грн., в інший частині позовні вимоги підтримала.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково послався на те, що в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги шляхом зменшення, а саме відмовилась від позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 53430,54 грн., оскільки позивачка просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку в розмірі 53430,54 грн., в інший частині позовні вимоги підтримала.

Оскільки, суд першої інстанції під час розгляду справи на наведене уваги не звернув, колегія суддів вважає, що рішення суду в описовій частині підлягає зміні, з виключенням посилання суду на те, що позивач в ході судового розгляду справи відмовилась від позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 53430,54 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Термінал» задовольнити частково.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 28 грудня 2020 року змінити.

Виключити із абз. 2 описової частини рішення посилання на те, що позивач в ході судового розгляду справи відмовилась від позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 53430,54 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра