ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року

м. Черкаси

справа № 708/334/21, провадження № 22-ц/821/1563/21 категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Попельнюха А.О. дата складання повного тексту не вказано.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заву № б/н від 01.04.2008 року.

Банком на підставі Договору банківських послуг відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом та надано відповідачу у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19000,00 грн.

У порушення умов кредитного договору, а також норм цивільного права, відповідач зобов`язання, за вказаним договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29.03.2021 року виникла заборгованість у сумі 31542,75 грн., яка складається із: 26088,71 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 26088,71 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5454,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії.

Крім того, Банк зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повної суми заборгованості, а тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26088,71 грн. за кредитним договором № б/н від 29.03.2021 року та судові витрати в сумі 2270,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року в розмірі 19 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк не надав жодного доказу, що надані ним Умови та Правила надання банківських послуг дійсно є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Крім того, після встановлення відповідачеві ОСОБА_1 кредитного ліміту у розмірі 19 000, 00 грн. отримання ним грошових коштів у більшому розмірі було неможливо, тому отримання відповідачем кредитних коштів з тілом кредиту у розмірі 26088,71 грн. позивачем не доведено. Відповідно фактично отриманні та використанні позичальником кошти в межах встановленого кредитного ліміту у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті та підлягають примусовому стягненню. А тому суд вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 26088,71 грн. підлягають до часткового задоволення зі стягненням із ОСОБА_1 на користь позивача грошових коштів у сумі 19 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. подала до Черкаського апеляційного суду скаргу, в якій просила скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.07.2021 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішенням, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути судові витрати з відповідача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ КБ «Приватбанк» не погоджується з висновками суду в частині відмови у стягненні заборгованості, та вважає, що суд в цій частині прийняв без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, без належної оцінки.

Вказує, що рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині відмови у стягненні заборгованості, а тому враховуючи позицію Верховного Суду, рішення не підлягає перегляду в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту.

Відповідач, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Позивачем надано до суду копію анкети-заяви, в якій міститься узгоджена сторонами відсоткова ставка в розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування щодо сплати процентів.

На підставі вищевказаної заяви відповідачу 20.03.2008 року відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту, про що свідчить власноручний підпис відповідача в анкеті «кредитна картка», наявність пін коду дата 01.04.2008 року, підпис відповідача, на яку 01.04.2008 року було встановлено кредитний ліміт 800,00 грн., який був збільшений до 18 000,00 грн.

Крім цього, в даній справі суд неправильно застосував висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки умови кредитування належним чином погоджені із відповідачем, що підтверджується підписаною ним заявою.

Тобто, докази по справі у своїй сукупності анкета заява, в якій визначена відсоткова ставка, виписка по рахунку та розрахунок заборгованості, в тому числі процентів. Вказані обставини справи свідчать про те, що відповідач знав про умови укладеного договору та прийняв їх.

Отже, умови кредитування щодо сплати процентів належним чином погоджені із відповідачем, а суд не дослідив належним чином докази по справі та дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні частини позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 01 квітня 2008 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Також заява має посилання, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання банківських послуг та Тарифами ПриватБанку, а також погодився, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 29.03.2021, відповідно до наданих позивачем розрахунків, має заборгованість в сумі 31 542,75 грн., яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 26 088,71 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5 454,04 грн.

Чинним законодавством можливість стягнення простроченої заборгованості визначено як право кредитора, тому кредитор самостійно може визначати розмір заборгованості, стягнення якої ініціює в судовому порядку, що відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу.

Кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Виходячи із позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», частина заборгованості, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, становить 26 088,71 грн. простроченого тіла кредиту.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

В апеляційній скарзі, особа, що її подає просить викликати її в судове засідання з метою детального пояснення конкретних обставин справи.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року у розмірі 26088,71 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 000,00 грн., розмір якої останнім не оскаржується.

Зважаючи на те, що позивач АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для стягнення відсотків за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , адже, згідно ч.1 ст.13, ч.1 ст.367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Апеляційним судом встановлено, що у квітні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій зазначав, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 29.03.2021 року має заборгованість 31542,75 грн., яка складається із 26088,71 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 26088,71 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5454,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії (а.с. 1-3).

Проте, Банк зазначив, що Кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просив суд першої інстанції стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року у розмірі 26088,71 грн. станом на 29.03.2021 року.

Банк, в апеляційній скарзі зазначив, що пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Апелянт, обґрунтовуючи в скарзі право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.04.2008 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору.

Як вбачається з Анкети-заяви № б/н від 01.04.2008 року, крім паспортних даних відповідача, також зазначена сума кредитного ліміту: 800,00 грн.; базова процентна ставка за кредитом в розмірі 3 % на місяць із розрахунку 360 днів в році (а.с. 24).

З наданої суду довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , встановлено, що максимальний розмір кредитного ліміту, встановлений банком 24.01.2019 року, складає 19 000 грн. (а.с. 23)

Факт користування грошовими коштами у вказаному розмірі підтверджено також випискою за договором б/н станом на 31.03.2021 року (а.с.16-21).

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.04.2008 року станом на 29.03.2021 року вбачається, що за період з 01.12.2019 року по 29.03.2021 року розмір заборгованості за тілом кредиту становить 26088,71 грн., в т.ч. за поточним тілом кредиту 0,00 грн., простроченим тілом кредиту 26088,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 0,00 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 5454,00 грн., заборгованість по пені 0,00 грн., заборгованість по комісії 0,00 грн., загальна заборгованість з наданим кредитом 31542,75 грн.

Також в даному розрахунку зазначено, що заборгованість до стягнення: 26088,71 грн. заборгованість за тілом кредиту (а.с. 15).

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили базову процентну ставку за кредитом в розмірі 3 % на місяць із розрахунку 360 днів в році, строк дії кредитного ліміту, який відповідає дії карти.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд при ухвалені рішення у справі не може виходити за межі позовних вимог.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд першої інстанції розглянув цивільну справу в межах пред`явлення вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість лише за тілом кредиту в розмірі 26088,71 грн., відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 15).

Вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року АТ КБ «Приватбанк» не заявляв в суді першої інстанції, а просив лише стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26088,71 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що після встановлення відповідачу ОСОБА_1 кредитного ліміту у розмірі 19 000 грн. отримання ним грошових коштів у більшому розмірі було неможливо, тому отримання відповідачем кредитних коштів з тілом кредиту у розмірі 26 088,71 грн. позивачем не доведено. Відповідно фактично отримані та використані позичальником кошти в межах встановленого кредитного ліміту у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті та підлягають примусовому стягненню.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, звертаючись до суду з позовом ПриватБанк довів факт отримання кредитної карти ОСОБА_1 користування нею, також банк довів право на стягнення тіла кредиту, однак отримання відповідачем кредитних коштів з тілом кредиту у розмірі 26 088,71 грн. позивачем не доведено

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність відмови у стягненні нарахованих відсотків за кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року, проте дану вимогу Банк в суді першої інстанції не заявляв.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позовних вимог.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» на рішення Чигиринськоо районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 15 вересня 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко