Номер провадження: 22-ц/813/4444/21
Номер справи місцевого суду: 504/2355/20
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця та начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця та начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначав, що на його користь рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2015 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 14 грудня 2016 року Комінтернівським ВДВС відкрито виконавче провадження. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 зареєстрована та мешкає в м.Первомайськ Миколаївської області виконавчий лист був переданий до Первомайського ВДВС. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_5 не сплачує аліменти з 2015 року та у неї виникла заборгованість. Незважаючи на суму боргу понад 4 роки, державним виконавцем в порушення ст..196 СК України та ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» не проводилося нарахування штрафних санкцій у розмірі 50% від заборгованості з аліментів на користь дітей. Лише 09.01.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 30%, з чим не погоджується скаржник, адже згідно Закону якщо у платника аліментів виникає заборгованість в сукупному розмірі більша, ніж сума відповідних платежів за 3 роки, то на таку особу накладається штраф у розмірі 50% від заборгованої суми. Крім того ні скаржник ні його представник не отримували від державного виконавця жодного документа по виконавчому провадженні. Крім того, на думку скаржника, державний виконавець Домбровська К.С. занижує суму заборгованості по аліментам, оскільки відповідно розрахунку заборгованості з попереднього ВДВС сума боргу станом на 01.05.2018 року значно перевищує розмір заборгованості, розрахований ОСОБА_6 станом на 01.09.2019 року. Разом з тим, скаржник звертався до виконавця Домбровської К.С. із запитом про надання інформації, проте ним не отримано всі відповіді на поставлені запитання. На підставі наведеного, скаржник просив визнати бездіяльність начальника відділу Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Бориса Миколайовича та державного виконавця Домбровської Катерини Сергіївни незаконною. Зобов`язати начальника відділу Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Бориса Миколайовича вжити заходи щодо накладення штрафу на боржника ОСОБА_5 у розмірі 50% від заборгованості з аліментів на користь дітей. Зобов`язати начальника відділу Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Бориса Миколайовича вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2015 року. Зобов`язати начальника відділу Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Бориса Миколайовича направляти на адресу стягувача ОСОБА_1 копії документів по вчинених виконавчих діях.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця та начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року змінити, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали наступні висновки суду «Згідно із розрахунком заборгованості, складеного державним виконавцем Домбровською К.С., ОСОБА_5 станом на 01.10.2020 року має заборгованість по сплаті аліментів на суму 70 760,68 грн.,…… а за період з жовтня 2018 по вересень 2020 року, було сплачено 43 064,84 грн. /а.с.47/.», а також виключити з резолютивної частини ухвали вказівку про стягнення судового збору з ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у розрахунках заборгованості, складених державними виконавцями Лиманського та Первомайського ВДВС існує розбіжність в сумі заборгованості по аліментам станом на 01.05.2018 року. Так, згідно розрахунку заборгованості, складеного Лиманським ВДВС, заборгованість по аліментам станом на 01.05.2018 року становить 72 541,01 грн., а згідно розрахунку заборгованості, складеного Первомайським ВДВС заборгованість станом на 01.05.2018 року складає 53 721,20 грн. Вказану розбіжність скаржник намагався з`ясувати у державного виконавця Добровольської О.Ю. та через суд, проте відповіді від виконавця не отримав, а суд вказаній обставині оцінки не надав та при цьому взяв в основу своєї ухвали розрахунок Первомайського ВДВС, зазначивши, що згідно даного розрахунку, ОСОБА_5 станом на 01.10.2020 року має заборгованість 70 760,68 грн, у період з грудня 2014 року по вересень 2018 року боржник не сплачувала аліменти, а у період з жовтня 2018 року по вересень 2020 року сплатила 43 064,84 грн. Проте, такі висновки суду, на думку скаржника, є помилковими, оскільки стягувач, за весь час, отримав від боржника лише 16 233,26 грн. Крім того, суд, неправомірно, як вважає скаржник, стягнув з нього судовий збір, оскільки в матеріалах справи міститься довідка посвідчення скаржника учасника бойових дій, що відповідно до ЗУ «Про судовий збір» є підставою звільнення останнього від сплати судового збору.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання, призначене на 31.08.2021 року на 14:30 годину не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2015 року позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2009 року народження. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 03.12.2014 року до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, а потім у розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно (а.с. 17-18).

12.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського (нині Лиманського) ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.207).

Постановою Комінтернівського (нині Лиманського) ВДВС від 14.12.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2015 року (а.с.205).

23.04.2018 року державним виконавцем Комінтернівського (нині Лиманського) ВДВС винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Первомайського ВДВС Миколаївської області за місцем реєстрації та проживання боржника.

28 серпня 2019 року адвокат Доров А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до начальника Первомайського ВДВС із запитом про надання інформації, зокрема коли і на яких підставах виконавче провадження надійшло до Первомайського ВДВС; коли та на яких підставах справа знаходиться на виконанні у виконавця Добровольської; які вжиті заходи та дії відносно боржника, просив надати копії; які документи були надані боржником, просив надати їх копії; просив надати розрахунок заборгованості Лиманського ВДВС до передачі виконавчого провадження Первомайському ВДВС; на підставі чого Первомайський ВДВС перерахував суму заборгованості, яка нарахована Лиманським ВДВС; які документи боржника про реєстрацію місця проживання були витребувані державним виконавцем; чи має значення характеристика від 17.08.2019 року на стягувача при нарахуванні заборгованості; чому не був сповіщений стягував про переміщення виконавчого провадження до Первомайського ВДВС; у зв`язку з чим у стягувача отримувалися банківські реквізити, якщо вони були долучені до матеріалів Лиманським ВДВС; чи проводяться стягнення з боржника за адміністративним стягненням на користь держави; чи проводилося нарахування штрафних санкцій з боржника у розмірі 50% (а.с.21).

02 вересня 2019 року Первомайським міськрайонним відділом ДВС була надана відповідь на запит адвоката, відповідно якої начальник відділу пояснив, що виконавче провадження було передано Первомайському ВДВС на підставі постанови Лиманського ВДВС від 23.04.2018 року. Згідно вхідної кореспонденції, виконавче провадження надійшло до Первомайського ВДВС 10.05.2018 року. Вподальшому, виконавче провадження передано виконавцю Добровольській на підставі доручення начальника Первомайського ВДВС від 04.01.2019 року. Які саме заходи вжито виконавцем, стягувач може дізнатися, ознайомившись з виконавчим провадженням в порядку, визначеному ст..18,19 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки виготовлення копій матеріалів виконавчого провадження не передбачено ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем Лиманського ВДВС сума боргу по аліментам станом на 01.05.2018 року складає 72 541,01 грн. Заборгованість визначена державним виконавцем Первомайського відділу на підставі розрахунку, що міститься в матеріалах виконавчого провадження. Документи, згідно яких державним виконавцем встановлено місце проживання боржника долучені до матеріалів справи, зокрема це повідомлення Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області та можуть бути досліджені стягувачем при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження. Характеристика стягувача не впливає на здійснення нарахування заборгованості. Згідно супровідного листа від 23.04.2018 року за № 38-8275 вих.копія постанови про передачу виконавчого провадження направлялася Лиманським ВДВС сторонам виконавчого провадження. В матеріалах виконавчого провадження, що надійшли від Лиманського ВДВС, реквізити для перерахування коштів, містились лише у заяві про відкриття виконавчого провадження, при цьому реквізити вказані в заяві не повністю і відрізняються від реквізитів наданих стягувачем в подальшому до Первомайського ВДВС. Адвокат Доров не є стороною або представником сторони у виконавчому провадженні про адміністративне стягнення з ОСОБА_5 на користь Держави, тому надання йому такої інформації відповідно до ст..5 ЗУ «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання рішень» забороняється. В матеріалах виконавчого провадження міститься постанови виконавця від 09.01.2019 про накладення на боржника штрафу (а.с.22).

10 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області зі скаргою на дії державного виконавця Добровольської О.Ю. Так, скаржник зазначав, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, він встановив, що боржник не сплачує аліменти з 2015 року, проте державний виконавець не вживає до неї штрафних санкцій, передбачених ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, державним виконавцем Первомайського ВДВС Добровольською здійснено перерахування суми заборгованості по аліментам та відно її розрахунку, сума боргу станом на 01.05.2018 року складає 53 721,20, тоді, коли в розрахунку Лиманського ВДВС, сума боргу станом на 01.05.2018 року становить 72 541,01 грн. Крім того, виконавцем безпідставно прийнято до виконавчого провадження характеристику стягувача, надану ЖБК «Восток» від 17.09.2018 року, інформація в якій є недостовірною та порочить його гідність. Крім того, стягувачем надсилався на адресу Первомайського ВДВС запит про надання інформації від 28.08.2019 року, проте відділом надано інформацію не на всі його питання. Просив вжити заходів щодо порушень державним виконавцем Добровольською вимог ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.15-16).

15 жовтня 2019 року Первомайський ВДВС надало відповідь, що у разі незгоди стягувача з розрахунком виконавця, він може звернутися до суду. Виконавцем 09.01.2019 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30%. Довідка-характеристика ЖБК «Восток» від 17.09.2019 року була долучена боржником до матеріалів виконавчого провадження, при цьому зазначена довідка не впливає на розмір нарахування боржнику аліментів. Відповідь на запит адвоката від 28.08.2019 року № 641 Первомайським ВДВС було надано 02.09.2019 року за вих..38094. Згідно матеріалів виконавчого провадження не вбачається порушення строків надання інформації (а.с.23).

З урахуванням наведеного, вбачається, що Первомайським ВДВС надавалися відповіді на запити стягувача та його представника у повному обсязі.

Щодо розбіжностей суми заборгованості у розрахунках Лиманського та Первомайського ВДВС, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1-2 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Стаття 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Показники оплати праці у формах державних статистичних спостережень визначені з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників, мета яких є встановити показник середньої заробітної плати, у тому числі для випадків застосування частини другої статті 195 СК України, але не для встановлення реальної заробітної плати, із якої мають розраховуватись податки та збори.

Згідно п.4 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

Тому кожним із виконавців Лиманського ВДВС Одеської області та Первомайського ВДВС Миколаївської області сума заборгованості по аліментам визначалася, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто розбіжність заборгованості полягає в тому, що державний виконавець Лиманського ВДВС при визначені заборгованості виходив із середньої заробітної плати працівника в Лиманському районі Одеської області, виходячи з відповідних відомостей управління статистики в Одеській області, а державний виконавець Первомайського ВДВС відповідно із середньої заробітної плати працівника в регіоні м.Первомайськ Миколаївської області виходячи з відомостей управління статистики Миколаївської області за відповідний період часу.

Відповідно довідки з міграційної служби від 06.03.2018 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстрації 23.04.2015 року у зв`язку з реєстрацією за новою адресою АДРЕСА_2 (а.с.186).

Після передачі виконавчого провадження до Первомайського ВДВС, державним виконавцем здійснені наступні дії: 11.05.2018 року винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлено обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами, встановлено обмеження у праві полювання, у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною зброєю, здійснено відповідні запити щодо встановлення майна, доходів боржника, 09.01.2019 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів, 16.01.2019 року відносно боржника складено протокол за ознаками ч.1 ст.183-1 КУпАП, 23.10.2019 року винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про арешт коштів, про звернення стягнення на заробітню плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

03.07.2019 року державним виконавцем встановлено місце роботи боржника у ФОП ОСОБА_7

30.07.2019 року до виконавця надійшов звіт про здійснення відрахування та виплати, про відбування боржником покарання у вигляді суспільно-корисних робіт.

01.11.2019 року виконавець на адресу стягувача направив лист щодо надання реквізитів рахунку у форматі (ІВАN) для перерахування аліментів, проте стягувач реквізити не повідомив, у зв`язку з чим державним виконавцем неодноразово здійснювалося перерахування коштів поштовим переказом на домашню адресу стягувача: АДРЕСА_3 , проте останній кошти не отримував та вони кожного разу поверталися на депозитний рахунок відділу.

З розрахунку заборгованості, складеного виконавцем Добровольською а.с.47-48 вбачається, що боржник, починаючи з грудня 2014 року по вересень 2018 року не здійснювала оплату аліментів, а починаючи з жовтня 2018 року по серпень 2020 року сплатила 43064,84 грн.

Суд першої інстанції зазначив ці обставини в мотивувальній частині ухвали, виходячи з вищенаведеного розрахунку заборгованості, тому підстави для скасування ухвали в цій частині, відсутні.

Щодо судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до посвідчення а.с.26, ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

В даному випадку предметом розгляду по даній справі є скарга на дії/бездіяльність державного виконавця під час здійснення ним виконання рішення суду про стягнення аліментів яка не пов`язана із захистом порушених прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій, тому відсутні правові підстави вважати, що Осадчий звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У статті 452 ЦПК України зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Проте судові витрати є більш широким поняттям ніж судовий збір, який є лише однією із складових судових витрат і справляння судового збору або звільнення від його сплати регламентуються Законом України "Про судовий збір"

Відповідно до частини першої статті 3 цього Закону судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. За своїм змістом вказаний перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Розміри ставок судового збору, визначені у статті 4 ЗУ "Про судовий збір", залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (в окремих випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

При цьому, статтею 4 ЗУ "Про судовий збір" не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а тому судовий збір за подання такої скарги в суд першої інстанції не сплачується.

Водночас, підпунктом 9 пункту 1 частини першої статті 4 ЗУ "Про судовий збір" визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на усі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, провадження N 12-66гс18.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_1 судовий збір за подачу скарги на дії/бездіяльність виконавця, оскільки ЗУ «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії/бездіяльність виконавця; судовий збір сплачується лише у разі оскарження ухвали за результатами розгляду скарги відповідно до п.9 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу районного суду в частині стягнення судового збору. В іншій частині ухвала є законною та підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 грн скасувати.

В іншій частині ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15.09.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк