Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1924/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №287/1924/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області, постановлену 22 грудня 2020 року суддею Винарем Л.В. у м. Олевську,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просила встановити факт, що вона є рідною тіткою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Республіці Білорусь, Гродненської області, Волковиського району, м. Волковиськ. У заяві зазначила, що встановлення даного факту їй необхідне для оформлення прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а саме Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існування спору про право та залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

У своїх доводах послався на постанову Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19, де роз`яснено, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів є те, що це не пов`язано з вирішенням спору про право цивільне.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність спору про право та те, що до компетенції суду не входить розгляд справи в порядку цивільного судочинства про встановлення факту родинних відносин, з метою реалізації права на спадкування, між заявницею та спадкодавцем, смерть якого настала на території Республіки Білорусь.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним та таким, що зроблений з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилалась на те, що померлий є її племінником, однак через відсутність достатніх письмових доказів їх родинних відносин, вона позбавлена можливості оформити спадщину, що відкрилась після його смерті. При цьому зазначала, що після смерті племінника відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Вона є єдиною спадкоємицею даного майна, оскільки іншу Ѕ частину прийняв ОСОБА_2 , який є рідним дядьком померлого. В нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що нею документально не підтверджений факт родинних відносин з спадкодавцем.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що встановлення факту родинних відносин необхідно заявниці для оформлення спадщини в нотаріальній конторі, а не для вирішення спору про право на спадщину. Також, матеріали справи не містять даних, що заінтересована особа, яка успадкувала іншу Ѕ частину спадкового майна, заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту.

Отже, висновок суду про те, що під час розгляду справи виявлений спір про право є помилковим.

Висновки суду у частині відсутності компетенції щодо розгляду заяви ОСОБА_1 суперечать нормам ч. 1 ст. 316 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 24 лютого 2021 року.