Справа № 372/3566/20
Провадження № 2-
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд скасувати арешт 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою Обухвського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 13.07.2020 року № 56641700, індексний номер 53179104. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 отримали Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частинах. Після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , позивач в порядку спадкування набула право власності на 1/5 частину належної йому квартири. З метою дарування належної їй частини квартири, позивач звернулась до приватного нотаріуса для підготовки документів, яким було виявлено, що на 1/5 частину вищезазначеної квартири належної її сину ОСОБА_2 накладений арешт, в зв`язку з наявністю у нього заборгованості по аліментах, що стягнуті за наказом суду. Позивач погасила заборгованість ОСОБА_2 по аліментах, про що отримала відповідну довідку, але Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відмовився знати арешт з 1/5 частини квартири, позбавивши її права відчужити належну їй частину квартири своїм дітям. З огляду на викладені обставини та враховуючи, що наявність накладеного арешту позивач обмежена у здійсненні свого права на розпорядження своєю частиною квартири, яка належить їй на праві власності, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 24.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав наведених в позовній заяві.

Третя особа, ОСОБА_4 , в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Представник третьої особи, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, подав до суду письсьмові пояснення по суті позову, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не подано належних і допустимих ждоказів на підтвердження того, що нею здійснено погашення заборгованості ОСОБА_2 по аліментах, та доказів що іншими співвласниками квартири квартири їй надано право на розпорядження їх частками квартири. Окрім того, представником зазначено в поясненнях, що позивач з заявою про зняття арешту з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 в Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не зверталася.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини поважності своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Суд вислухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого Обухівським комбінатом комунальних підприємств ЖКК №2 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та по 1/5 частині зазначеної квартири належить ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вказані обставини підтверджуються також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна.

Відповідно до інформації повідомленої в листі № 36941 від 08.10.2020 року Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість зі сплати аліментів по судовому наказу №2-н-361/185/18 від 15.06.2018 року, виданим Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 04.05.2018 року і до досягнення дітьми повноліття відсутня.

Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в листі № 43194 від 05.11.2020 року ОСОБА_2 повідомлено, що підстави для зняття арешту з його майна відсутні.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що постанову № 566641700 про арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 та оголошення заборони на відчуження оскаржувалось боржником в порядку ст. 447 ЦПК України, як і відсутні докази що саме на на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу накладено арешт.

Арешт майна було накладено в межах виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_2 саме одного з співвласників квартири і лише на належну йому частину квартири у виконавчому провадженні.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року, вказується, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Позивачем таких доказів суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України , обов`язок доказування покладено на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилиється як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 7 даної статті передбачено, що суд не може збирати докази , що стосується предмету позову .

Відповідно дост.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог про те, що наявність арешту майна порушує його право власності на це майно, не ґрунтуються на вимогах ст. 321 ЦК України, не підтверджено належними доказами, а тому позов є необґрунтований та недоведений, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Згідно ст.134-142 ЦПК України , у зв`язку з відмовою в задоволенні прозову , суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 82, 141, 265, 280-285, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.02.2021 року.

Суддя Потабенко Л.В.