20.09.2021
Справа № 696/355/21
Провадження № 2/696/176/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі

головуючої судді - Ніколенко О.Є.,

за участі секретаря Старущенко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» звернулося до Кам`янського районного суду Черкаської області до ОСОБА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено договір №123-С/ФО, за яким останній отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% річних від суми. Згідно п. 1.6. кредит надано строком на 36 календарних місяців з 22 лютого 2019 року по 21 лютого 2022 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку та проценти за користування кредитом. ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином договір не виконував, а саме не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» заборгованість за договором №123-С/ФО від 22 лютого 2019 року у розмірі 148914,43 грн.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання, надано строк для подання учасниками заяв по суті.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 липня 2021року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Щодо задоволення позову заперечує.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягенення заборгованості у якому ОСОБА_1 визнає, що між ним та ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» було укладено кредитний договір, за яким йому було видано кошти в сумі 200000 грн. Вказує, що позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору, а також, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи з обов`язковими реквізитами: назва документа (форми); дату складання документа; назву підприємсьва (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст суму операції, такий документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі та якщо такий документ не містить обов`язкових реквізитів, то є недійсним і не може бути підставою для бухгалтерського обліку, лише такими документами підтверджується обставина надання грошових коштів у безготівковій формі. Відповідач зазначає, що позивачем в позовній заяві вказано, що ним застосовувались заходи досудового врегулювання спору та вони виявилися безрезультатними, хоча не надає підтвердження цих заходів.

Заслухавши думку учасників процесу, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_1 22 лютого 2019 року підписав заяву-анкету на видачу кредиту №123-С/ФО (а.с. 9).

Відповідно, 22 лютого 2019 року, між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено договір №123-С/ФО про надання фінансового кредиту (для фізичних осіб), відповідно до якого кредитодавець надав йому кредит в розмірі 200000 гривень на строк 36 календарних місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних від суми кредиту, в строки відповідно до передбаченого договором графіку, а ОСОБА_1 , прийнявши умови цього договору, зобов`язувався виконувати його належним чином та вносити платежі, що складаються із суми щомісячного платежу по кредиту та відсотків (а.с. 4-6).

Відповідно до платіжного доручення №1113 від 22 лютого 2019 року кошти у сумі 200000 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача (а.с. 12).

Згідно з графіком платежів, який є додатком до Договору про надання фінансового кредиту (для фізичних осіб) № 123-С/ФО від 22 лютого 2019 року, встановлено періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, дата першого погашення 21.03.2019 року, сума погашення 3834,97 грн., погашення відсотків 5326,03 грн., дата останнього погашення - 21.02.2022 року, сума погашення 7609,42 грн., погашення відсотків 232,66 грн. (а.с. 7).

Позивачем було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту №123-С/ФО від 22 лютого 2019 року, з кого вбачається, що з 24.06.2019 відповідачем було розпочато порушення графіку платежів, відповідно до якого останній мав сплатити суму погашення кредиту у розмірі 3365,40 грн. та погашення відсотків за користування кредитом 5795,60 грн., а натомість сплатив 3483,65 грн. та 5716,35 грн. відповідно.

Також було додано паспорт фінансового кредиту, який є додатком №2 до Договору про надання фінансового кредиту (для фізичних осіб) № 123-С/ФО від 22 лютого 2019 року відповідно до якого, відповідачу надано інформацію, що тип кредиту - фінансовий кредит, сума/ ліміт кредиту, грн. - 200000, строк кредитування 36 місяців, мета кредитування - споживчі цілі, процентна ставка - 36,0 %, тип процентної ставки - фіксована, реальна процентна ставка, відсотків річних -21,5 %, пеня 0,05% від простроченої суми за кожен день прострочення починаючи з 31- го календарного дня (а.с. 8).

Відповідно до п.5.4.3 даного Договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь час фактичного користування у випадку наявності хоча б однієї із нижченаведених обставин: використання Позичальником Кредиту не за цільовим призначенням; затримки сплати позичальником частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно цієї ж статті та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так, факт укладення кредитного договору між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачем, останнім не оспорюється, а навіть визнається у відзиві на позовну заяву, оскільки ОСОБА_1 вказує, що він визнає, що між ним та позивачем було укладено кредитний договір, йому було видано кошти у сумі 200000 грн. та він погашав частину заборгованості за даним кредитним договором, а також відсотків.

Також відповідач вказує на те, що в узагальненій судовій практиці ВСУ з розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних відносин зазначено, що трапляються випадки ухвалення судами рішень без з`ясування обставин щодо невиконання чи неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, які лише констатують факт наявності розміру всієї суми непогашенного кредиту та посилається на ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Постанову правління НБУ №566 від 30.12.1998 «Про затвердження Положення про органузацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», мовляв, що документи, які можуть підтвердити обставину невиконання кредитного зобов`язання визначені в даних спеціальних нормативно-правових актах та лише вказаними документами може підтверджуватися обставина надання грошових коштів у безготівковій формі.

Зазначене посилання відповідача визначене й у постанові ВСУ по справі №6-16цс15.

Однак, суд вважає, що таке посилання є недоречним, так як в зазначеній постанові ВСУ вказав: "Суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника".

Однак, в даній справі позивач надав докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними умовами та правилами надання банківських послуг.

Більш того, згідно паспорту фінансового кредиту (а.с. 8) відповідач був ознайомлений з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про надання фінансового кредиту, про що свідчить власний підпис відповідача ОСОБА_1 . Позивачем було надано платіжне доручення №1113 від 22 лютого 2019 року (а.с. 12), яке свідчить, що кредитні кошти у розмірі 200000 грн. було переведено на рахунок ОСОБА_1 , а саме зарахування кредиту згідно Договору №123-С/ФО від 22.02.2019 р. Та сам відповідач не спростовує, що йому було передано ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» кошти у вказаній сумі.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ТОВ «ФК «Віва Капітал» належить задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 536, 546, 548, 549, 610, 626, 628, 629, 638, 1050, 1054-1056, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 76-81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 289, 354 ЦПК України,

ухвалила:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 148914 (сто сорок вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 43 коп. за договором про надання фінансового кредиту №123-С/ФО від 22 лютого 2019 року.

Стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янський районний суд Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 20.09.2021.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмежною відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», місцезнаходження: 20600, Черкаська область, м. Шпола, вул. Таранця, 20, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: О.Є. Ніколенко