Справа № 128/2035/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального Управління юстиції (м.Хмельницький), про визнання батьківства, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона із відповідачем з 2015 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Наприкінці 2019 року вона завагітніла та повідомила про це відповідача, який був задоволений цією новиною. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину - ОСОБА_3 . Протягом вагітності відповідач проявляв турботу та хвилювання щодо стану та протіканням вагітності, всіляко допомагав з проходженням медичних оглядів. Брав участь у фінансових витратах при пологах. Під час перебування в пологовому будинку відповідач відвідував її. Під час виписки із пологового будинку відповідач зустрічав її із дитиною та забрав додому. Відповідач визнав себе батьком дитини, проте під час реєстрації дитини відмовився подати в органи РАГС заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку ст. 135 СК України. дитина в даний час перебуває на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Враховуючи викладене просить визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису №16 від 05.08.2020 про народження ОСОБА_1 , здійсненого виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, вказавши відповідача батьком дитини; стягнути із відповідача на її користь на утримання їх дитини аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зменшені позовні вимоги підтримала повністю, за викладених у позовній заяві обставин, просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, не заперечував щодо задоволення позову.

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального Управління юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, в.о. начальника Відділу Масна О.В. надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі представника третьої особи, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 35).

Ухвалою суду від 26.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.08.2021 прийнято до розгляду зменшені позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання батьківства, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, врахувавши заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

З копії довідки Виконавчого комітету Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №1 від 05.08.2020 (а.с. 36) вбачається, що у книзі реєстрації актів про народження в виконкомі Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 05.08.2020 зроблено запис за №16 про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , відомості про батька записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України.

Як вбачається зі світлин, які були долучені позивачем до матеріалів справи, відповідач зображений разом із позивачем та дитиною під час виписки з пологового будинку (а.с.9).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що знає позивачку ОСОБА_1 , оскільки разом навчалися. Їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом вже приблизно 5 років, у них народився син ОСОБА_3 та вона є хресною мамою дитини.

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

У пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається.

Відповідач у даному цивільно-правовому спорі ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій пред`явлений до нього позов визнав в повному обсязі, вказав, що він дійсно являється батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не заперечує щодо задоволення позову і визнанні його батьком дитини (а.с. 23, 25). Окрім того, дані обставини особисто підтвердив в судовому засіданні.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про визнання батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства (п. 3).

Керуючись цими правилами, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства зазначив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства ( п.34 рішення у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року).

При цьому суд враховує правові позиції з цього питання, викладені у постановах ВС у справах № 760/3977/15-ц від 16 травня 2018 року, № 569/13821/18 від18 лютого 2021 року та № 645/1098/18 від 15 квітня 2021 року у яких зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами (далі - Правила), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства …, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства)… та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За приписами п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

У справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_1 надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про визнання відповідача ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 19, 125-128, 134, 138 СК України, ст.ст. 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального Управління юстиції (м.Хмельницький), про визнання батьківства - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 05 серпня 2020 Виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області за №16, вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 вересня 2021 року.

Суддя Л.П. Шевчук