Справа № 357/1537/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 рокусуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2021 року ОСОБА_1 подав вказану заяву, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 15.02.2021 року, в якій просив вжити заходи забезпечення його позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення коштів, шляхом накладення арешту на банківські рахунки та все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2 , що належить йому на праві власності в межах позовних вимог на суму 70000,00 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення прав особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції. Між сторонами дійсно існує спір майнового характеру. Порушення відповідачем його прав є триваючим. Наразі ним заявлено вимоги про стягнення з відповідачів грошових коштів у сумі 70000,00 грн. Заявлений захід забезпечення позову повністю співмірний із заявленими вимогами у позовній заяві, яка для нього є значною. Накладення арешту є тимчасовим заходом та не обмежить відповідача у його правах користуватись відповідним майном та жодним чином не вплине на права та інтереси третіх осіб. Відповідач не є фізичною особою - підприємцем, а тому заходи забезпечення жодним чином не перешкоджатимуть господарській діяльності. На сьогоднішній день відповідачі зовсім перестали відповідати на його телефонні зв`язки і така поведінка свідчить про їх недобросовісність та наявність ризиків відчуження ними майна, на яке може бути звернене стягнення, з метою ухилення від виконання рішення суду по цій справі. У зв`язку із цим у нього виникає обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання у майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Він вважає, що обраний ним захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, а відтак буде належним і достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту порушеного майнового права.Заходи забезпечення про які він просить не є тотожними змісту позовних вимог та не вирішують спір по суті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пункт 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом позову, який просить забезпечити заявник, є стягнення коштів і враховуючи ціну позову 70000,00 грн. заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на банківські рахунки та все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу в межах позовних вимог на суму 70000,00 грн.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно з правовою позицією Верховного суду, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18 та постанові Верховного суду України від 13.01.2020 року у справі №922/2163/17, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не додано доказів щодо наявності майна та наявності коштів на банківських рахунках відповідача - ОСОБА_2 , не додано доказів щодо намірів останнього розпорядитися майном та грошовими коштами, також матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову, у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення коштів, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 17.02.2021 року.

Суддя: О.В.Бондаренко

СуддяО. В. Бондаренко