Справа № 350/1823/20
Номер провадження 2/350/106/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі : головуючої судді Калиній Г.В.

секретаря судового засідання Юречко Т.Б.

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гутник П.М.

представника відповідача Сенич О. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради про визнання незаконними та скасування акту та рішення сесії,

В С Т А Н О В И В:

3 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконними та скасувати акт комісії Перегінської селищної ради від 17 липня 2019 року та рішення сесії Перегінської селищної Ради від 18 серпня 2019 року про відмову у задоволенні його заяви про закріплення за ним земельної ділянки розміром 0,0093га.

Ухвалою судді від 7 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що проживає по АДРЕСА_1 .

У 1957 році Перегінською селищною Радою його батькові ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 та цим же рішенням з цим же цільовим призначенням передано земельну ділянку площею 0,08 га.

Будівництво даного житлового будинку закінчено у 1958 році.

З 1957 року сім`я користується земельною ділянкою в розмірі 0,08 га яка відведена під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розділена дорогою. На частині земельної ділянки розміщений житловий будинок з господарськими спорудами, а через дорогу вбиральня та вигрібна яма. Саме вбиральня та вигрібна яма знаходяться на земельній ділянці площею 0.0093 га. У 2019 році він вирішив приватизувати дану земельну ділянку та з цього приводу звернувся до Перегінської селищної Ради. Однак дізнався, що ця частина земельної ділянки на якій розміщена вбиральня та вигрібна яма не обліковані за йог господарством.

У зв`язку з цим літом 2019 року він звернувся до селищної ради з заявою про закріплення за ним цієї частини землі.

17 липня 2019 року земельна комісія Перегінської сселищної Ради вийшла на місце, провела попередній розгляд заяви та рекомендувала сесії селищної Ради відмовити у її задоволенні.

18 серпня 2019 року сесія Перегінської селищної ради затвердила акт земельної комісії від 17 липня 2019 року та відмовила в задоволенні заяви, вказавши при цьому, що земельна ділянка необхідна для громадських потреб. Однак на даній ділянці знаходиться вбиральня та вигрібна яма, які належать сім`ї з 50-х років. Не зрозуміло для яких саме потреб дана ділянка через шістдесят років стала потрібна селищній раді.

Акт земельної комісії та рішення Перегінської селищної Ради про затвердження акту та відмову у задоволенні його заяви вважає незаконними та такими , що підлягають до скасування, з таких підстав.

За містом ст. 159 ч. 2 ЗК України, земельні спори розглядаються органами виконавчої влади за участю заінтересованих осіб, які повинні завчасно бути повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї з сторін при первинному вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладення розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Його ніхто не запрошував на засідання сесії селищної ради, яке відбулося 18 серпня 2019 року. Про наявність такого рішення його не було повідомлено. Отже він був позбавлений прав передбачених ст. 160 ЗК України (знайомитися з матеріалами спору, брати участь в засіданні сесії, давати пояснення , клопотання і т. і.).

Згідно схеми обмірів земельної ділянки, які проводилися Станіславським бюро технічної інвентаризації, на спірній земельній ділянці знаходиться господарська споруда та вигрібна яма. За господарством числиться земельна ділянка в розмірі 0.08 га.

3 часу закінчення будівництва і до теперішнього часу його сім`я безперешкодно користується цією частиною земельної ділянки, а отже сім`я набула права на дану земельну ділянку за набувальною давністю.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві підстав. Позивач додатково пояснив, що успадкував житловий будинок і господарські споруди після смерті батька. Землею, на якій знаходиться вбиральня та вигрібна яма сі`я користується постійно, що не створює будь - яких перешкод жителям селища у користуванні громадською дорогою, яка розділяє належну сім`ї земельну ділянку на дві частини.

Представник відповідача - начальник відділу земельних ресурсів та екології Перегінської селищної ради Сенич О. Б. у вирішенні спору покладається на розсуд суду. У судовому засіданні пояснила, що позивач, як спадкоємець і власник домоволодіння, має законне право на приватизацію всієї землі, що служить для обслуговування житлового будинку і господарських споруд без рішення сесії селищної ради у межах встановлених законом норм. Вивчивши дане питання вона не вбачає підстав, які перешкоджали б позивачу у приватизації спірної частини земельної ділянки, оскільки земля є у межах норм приватизації. Єдине питання, що згодом земля може бути вилучена для громадських потреб, якщо буде проводитися розширення громадської дороги до проектної. На даний час таке питання не стоїть.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , колишній працівник ОБТІ, дав показання про те, що відповідно до даних бюро інвентаризації (зокрема схеми домоволодіння батька позивача, яке знаходиться у будівельному кварталі АДРЕСА_1 ) у інвентарбюро дане домоволодіння обліковується з земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що складається з двох частин, які розділені громадською дорогою. На спірній частині земельної ділянки облікується вбиральня та вигрібна яма.

Позивач ОСОБА_4 є власником домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Котелко С. Д. 6 листопада 2012 року, що підтверджується копією витягу з реєстру про державну реєстрацію прав (а. с. 10, 32) та копією свідоцтва про право на спадщину (а. с. 27).

У склад домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та належить позивачу входять вбиральня та компостна яма, що підтверджується копією технічного паспорта на зазначене домоволодіння (а. с. 28 - 30).

Житловий будинок та господарські споруди, що входять до складу належного позивачу домоволодіння, знаходяться на одній частині земельної ділянки, а вбиральня та компостна яма - на другій її частині площею 0,0093 га - навпроти, через дорогу, що підтверджується копією схеми 27 кварталу житлової забудови селища Перегінське Станіславського міжміського бюро технічної інвентаризації складеної 27 грудня 1956 року ( а. с. 9).

17 липня 2019 року комісія Перегінської селищної ради розглянула заяву позивача про закріплення за його домогосподарством земельної ділянки площею 0,0093 га та рекомендувала відмовити у задоволенні заяви, тому що ділянка буде використовуватися для громадських потреб, що підтверджується актом комісії (а. с. 7).

18 серпня 2019 року сесія Перегінської селищної ради затвердила акт комісії та відмовла позивачу у задоволенні заяви, що підтверджується копією зазначеного рішення (а. с. 6 ).

Вислухавши учасників справи і свідка та дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності судом встановлено, що позивач у порядку спадкування є власником домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та з 1956 року для обслуговування зазначеного домоволодіння його сім`я користується земельною ділянкою, яка складається з двох частин, розділених дорогою. На обох частинах є будівлі і споруди. У передачі позивачу у власність частини земельної ділянки розміром 0,0093 га, на якій знаходяться вбиральня та компостна яма оскаржуваними актом та рішенням сесії відмовлено.

Суд приходить до переконання, що позовна заява є обґрунтована та підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ст. 119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Статтею 120 зазначеного кодексу передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Статтею 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селищах - не більше 0,15 гектара. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений цією статтею (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Аналізуючи норми Земельного кодексу України щодо переходу права власності чи права користування землею, суд приходить до висновку, що позивач, який набув право власності на домоволодіння, належне його батькові, має право на земельну ділянку, яка служить для обслуговування даного домоволодіння у конфігурації, що сформована ще у 1956 році та у розмірі, що не перевищує встановлені законом норми.

Відмовивши позивачу у закріпленні за ним спірної частини земельної ділянки, як комісія Перегінської селищної ради так і сесія порушили законне право позивача на володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За змістом ст. 21 ЗК України суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки оскаржувані акт і рішення порушують права позивача, а тому вони повинні бути визнані відповідно незаконними і недійсними і скасовані

Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради про визнання незаконними та скасування акту та рішення сесії задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати акт комісії Перегінської селищної ради від 17 липня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у закріпленні земельної ділянки площею 0, 0093 га.

Визнати недійсним рішення сесії Перегінської селищної Ради від 18 серпня 2019 року про затвердження акту комісії з питань земельних відносин від 17липня 2019 року та відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про закріплення за ним земельної ділянки площею 0,0093 га.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Калиній