Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1081/20 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія 3 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Носач В.М.

у цивільній справі №282/1081/20 за позовом ОСОБА_1 до Стрижівської сільської ради, Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання рішення виконкому незаконним, визнання свідоцтва про право власності на будинок не дійсним, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Стрижівської сільської ради від 15 липня 2011 року №109 про визнання за ним права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане виконкомом Стрижівської сільської ради, на ім`я ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , від 12 вересня 2011 року. В обґрунтування поданого позову зазначав, що в 1975 році разом з дружиною ОСОБА_3 на колгоспній землі побудували будинок в АДРЕСА_1 , який відносився до колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, позивач залишився проживати у вказаному житловому будинку. Після смерті дружини відкрилася спадщина на 1/2 частину даного будинку, яку позивач повинен був успадкувати як спадкоємець першої черги, оскільки дітей у нього з дружиною не було. Разом з тим, всупереч волі позивача та без його відома, виконком Стрижівської сільської ради, грубо порушуючи норми матеріального права, виніс рішення від 15 липня 2011 року №109, яким визнав за ним право власності на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 . З метою отримання права власності на будинок у законний спосіб, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 11 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказує, що при вирішенні спору судом першої інстанції не було взято до уваги нормативні акти та судову практику, щодо визнання права власності на нерухоме майно (житловий будинок) який належав до колгоспного двору, а також щодо правил успадкування колгоспного двору. Також вказує, що судом не взято до уваги вимоги ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області від 15.07.2011 №109 оформлено право власності гр. ОСОБА_1 на житловий будинок 1975 року забудови за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності від 12.09.2011 ОСОБА_1 на праві власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, частка 1/1.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Проте, в даному випадку відсутні достатні підстави вважати, що оскаржуваним рішенням порушено будь-яке право позивача.

Так, із змісту зазначеного рішення вбачається, що оформлення права власності на будинок проведено на підставі його ж заяви (а.с.211).

Оформлення права власності на зазначене нерухоме майно у такий спосіб, чи в порядку спадкування після смерті дружини, на права позивача не впливає, оскільки в обох випадках позивач був би власником будинку в цілому.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування від 24 грудня 2011 року, позивач подарував житловий будинок по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 .

Отже, будучи власником спірного будинку, позивач розпорядився ним на власний розсуд.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення вимог позивача.

Зібраним у справі доказам, обставинам справи судом дана належна оцінка та грунтовно проаналізований обраний позивачем спосіб захисту начебто порушеного права.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: