Справа № 201/3618/20
Провадження № 2/201/425/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г.,

за участю позивачки - ОСОБА_1 ,

за участю представника позивачки - адвоката Іванової Т.М.,

за участю представника відповідачка - адвоката Стрюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 ) про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення права на спадкування за законом та зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

113.04.2020р. (згідно накладної Укрпошти - а.с. 84) ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення права на спадкування за законом та зміну черговості одержання права на спадкування, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Першу Дніпровську державну нотаріальну ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 2-12).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 22.04.2020р. відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у загальному позовному провадженні, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 87).

Ухвалою суду від 22.05.2020р. за заявою позивачки забезпечено позов шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , в частині 1/2 частки, яка належала померлому (спадкодавцю) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 135 - 136).

Ухвалою суду від 21.07.2020р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволені клопотання сторін про виклик і допит свідків (а.с. 156).

Ухвалою суду від 26.08.2020р. до участі у справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_5 , як особу, що може скористатися правом на спадкування (а.с. 171).

Підготовче засідання по справі закрите 15.09.2020р. та справа призначена до судового розгляду (а.с. 178).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вона познайомилася і 2004 році, проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року і до дня його смерті. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та всі ознаки сім`ї.

У серпні 2006 року вони переїхали з м. Запорожжя до м. Дніпра до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві часткової власності (по 1/2 частці) ОСОБА_4 і ОСОБА_6 . Свою Ѕ частку ОСОБА_4 набув у спадщину від батька.

На момент знайомства з ОСОБА_4 у червні 2004 році позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 , але фактично була розлучена з ним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2009р. шлюб розірвано. Від цього шлюбу позивачка має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій після розірвання шлюбу проживає з нею. У 2006 році вони разом переїхав до м. Дніпра у вказану квартиру, де мешкали однією сім`єю і до цього часу там проживають, позивачка сплачує досі за комунальні послуги.

Пояснила, що з покійним ОСОБА_4 у них були міцні сімейні відносини, вони планували подальше одруження, разом працювали, відпочивали, святкували свята, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, на підтвердження чого надала копії фотографій, починаючи з 2005 року, документів, що підтверджують закордонні подорожі на двох у 2015, 2017, 2019 роках.

У 2007 року у ОСОБА_4 стався інфаркт міокарда. З 23.11.2007р. по 12.12.2007р. він лікувався стаціонарно у інфарктному відділенні. Після цього у ОСОБА_4 почалися серйозні проблеми із здоров`ям, він постійно проходив медичні обстеження, лікувався стаціонарно і амбулаторно, переніс ряд операцій і потребував стороннього догляду, що підтвердженого виписками з історій хвороб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Позивачка з сином займалися організацією поховання.

15.01.2020р. позивачка звернулась до Першої Дніпровської ДНК із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , однак нотаріус роз`яснив, що позивачка не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність документів про підтвердження сімейних (шлюбних) відносин з померлим. Тому позивачка звернулася до суд із цим позовом.

Зазначила також, що право на спадщину за законом має дочка померлого від першого шлюбу - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_9 »), яка за життя батька ОСОБА_4 майже з ним не спілкувалася з ним, у т.ч. коли він хворів.

Через тяжкі хвороби ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані і потребував стороннього догляду, матеріального забезпечення, оскільки фактично був непрацездатним через тяжкий стан здоров`я. Такий догляд і забезпечення до самої смерті, його поховання, здійснювався виключно позивачкою з сином.

Позивачка вважала, що має правові підстави для одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 , як дружина померлого, тому просила суд:

встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з серпня 2006 року по день смерті ОСОБА_4 - 04.12.2019р.;

змінити черговість спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , надавши позивачці право на спадкування після померлого ОСОБА_4 разом із спадкоємцями першої черги.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. 21.07.2020р. надавала відзив на позовну заяву (а.с. 144-151), в якому вказала, що її батько ОСОБА_4 перебував у шлюбі з її матір`ю ОСОБА_10 з 05.10.1994р. до 16.07.2003р. Однак після розірвання шлюбу, в неї залишались рідні стосунки з батьком. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка також звернулась до Першої Дніпровської ДНК із заявою про прийняття спадщини, але дізналася про те, що позивачка також претендує на спадщину.

Звернула увагу на те, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі зі своїм колишнім чоловіком - ОСОБА_7 до 15.05.2009р., тому відсутні правові підстави для визнання факту спільного проживання однією сім`єю у період знаходження позивачки у законному шлюбі з колишнім чоловіком.

Вважала, що позивачка не довела належними і допустимими доказами факт її проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між позивачем та моїм батьком відносин притаманних подружжю. Зазначила, що батько лікувався за власні кошти, адже доказів оплати за лікування позивачка не надала.

Вважала, що необґрунтованим вимоги про зміну черговості спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, оскільки позивачкою не доведено сукупність обставин, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦПК України. Просила відмовити у задоволені позову.

Відповідачка 05.08.2020р. надала відповідь на відзив (а.с. 160 - 164), у якому наполягала на задоволенні позову, зазначивши, що факт спільного проживання ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, навіть з урахуванням перебування позивачки в іншому зареєстрованому шлюбі до 2009 року, підтверджений принаймні за останні п`ять років до дня смерті спадкодавця, що надає їй право на спадкування за законом як спадкоємиці першої черги, у зв`язку із чим вона звернулася до суд із цим позовом. Щодо витрат на лікування ОСОБА_4 , то ці витрати понесені зі спільного бюджету, відповідачка не довела зворотного.

Позивачка і її представник - адвокат Іванова Т.М. (діє на підставі ордеру від 01.04.2020р. - а.с. 119) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В останнє судове засідання 03.02.2021р. представник позивачки надала заяву про завершення розгляду справи без їх участі, на задоволенні позову наполягала (а.с. 219).

Відповідачка і представник відповідача - адвокат Стрюк С.В. (діє на підставі ордеру від 19.05.2020р. - а.с. 95) в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні. В останнє судове засідання 03.02.2021р. представник відповідачки надала заяву про завершення розгляду справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 219).

Від третьої особи - Першої Дніпровської ДНК неодноразово надходили заяви про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, рішення віднесено на розсуд суду (а.с. 92, 190).

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні 26.11.2020р. позовні вимоги також не визнала, надала пояснення по справі (а.с. 163-194). В подальшому, будучи повідомленою про розгляд справи (а.с.195) в наступні засідання не з`явилася.

За згодою учасників справи, подальший розгляд справи здійснювався у відсутність третіх осіб, з метою ухвалення рішення у розумні строки.

Суд, вислухав сторін, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, прийшов до таких висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

З матеріалів справи установлено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 03.02.1989р. Від цього шлюбу позивачка має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2009р., яке набрало законної сили 26.05.2009р., шлюб мі ними розірвано (а.с. 115).

ОСОБА_4 , перебував у зареєстрованому шлюбі з 03.10.1994р. до 16.07.2003р. (а.с. 149 -150).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с. 14).

Після його смерті відкрилась спадщина, у вигляді Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15-16).

Як вказувала позивачка у позові і під час розгляду справи, вони із ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік і жінка з серпня 2006 року і до дня його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Познайомились у 2004 року, їх взаємовідносини стали близькими, подальшим їх розвитком вони вважали створення сім`ї. Починаючи з 2005 року стали проживати разом у м. Запоріжжі, перебуваючи у «цивільному» шлюбі. А в серпні 2006 року переїхали до м. Дніпра у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , разом із сином позивачки ОСОБА_8 , якому було 12 років.

Як видно із довідки № 01-11/498 від 27.12.2019р. КЗО «Навчально-виховним комплексом №111» спеціалізована школа - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради, ОСОБА_11 з 18.08.2006р. по 27.05.2011р. відвідував школу у АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Позивачка на момент подання цього позову з сином мешкають у вказаній квартирі, що видно із акта проживання ОСББ «Перемога 2018» від 20.01.2020р., підписаним мешканцями будинку (а.с. 18).

Як видно із представлених позивачкою медичних документів, у листопаді 2007 року у ОСОБА_4 стався інфаркт міокарда. З 23.11.2007р. по 12.12.2007р. він знаходився на стаціонарному лікуванні у першому інфарктному відділенні клінічного об`єднання швидкої медичної допомоги, що підтверджено випискою з історії хвороби № 11750 (а.с. 40).

Після того ОСОБА_4 постійно лікувався.

Зокрема, у період з 18.03.2008р. по 21.03.2008р. проходив лікування у КЗ «Дніпропетровський обласний медичний діагностичний центр», з діагнозом: стенокардія напруження. Кардіосклероз постінфарктний (24.10.2007р.). Стенозуючий коронасклероз, багатосудинне ураження КА (КАГ 19.03.2008р.) Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Виразкова хвороба 12п. кишки, загострення. Загальний стан - середньої тяжкості. Свідомість ясна, положення в ліжку активне. Означене видно з виписки з історії хвороби № 00841 від 21.03.2008р. (а.с. 41).

У період з 26.02.2010р. по 10.03.2010р. лікувався у КЗ «Міська клінічна лікарня № 10» з діагнозом: ІБС стабільна стенокардія напруження. Кардіосклароз постінфарктний, тромболізис, стенозуючий коронасклероз, гіпертонічна хвороба, деформуючий кокаортроз з порушенням функції опори ходи, спондиломестоз в сегрменті L-4, L5, розповсюджений остехондроз з вираженим больовим синдромом. Загальний стан важкий: тяжке положення у ліжку пасивне, сидячи, що підтверджене випискою з історії хвороби № 505/340 від 10.03.2010р. (а.с. 42).

01.08.2010р. переніс повторний інфаркт міокарда, був на лікуванні до 13.08.2010р., виписаний додому під нагляд кардіолога, що підтверджено випискою з історії хвороби № 02941 від 01.12.2010р. (а.с. 43- 45).

У період з 08.11.2010р. по 01.12.2010р. лікувався у КЗ «Дніпропетровський обласний медичний діагностичний центр» з аналогічним діагнозом, зроблене аортокоронарне шунтування, що підтверджене випискою з історії хвороби №13996 від 27.11.2014р. Рекомендований нагляд кардіолога, хірурга, еластичне бинтування лівої ноги, носіння корсету (а.с. 46 - 48).

У період з 12.11.2014р. по 27.11.2014р. лікувався у відділенні травматології з діагнозом: двосторонній коксартроз 3-4 ст. Згинально-приводяча контрактура тазостегневих суглобів. Больовий синдром. Постінфарктний кардіосклероз (2006, 2008). При надходженні: ходить за допомогою трості, кульгаючи на ліву нижню кінцівку. Обсяг руху в тазостегнових суглобах згинання обмежений (у відсотках). Рухи в обох тазостегнових суглобах болючі, у крайніх відведенях супроводжуються хрускотом.

13.11.2014р. виконане ендопротезування лівого кульшового суглоба системою «КПК». Післяопераційний період протікав нормально, рана загоїлася первинним натягом, набряку та гіперемії немає. Рекомендовано: хода за допомогою ходунків з дозованим навантаженням на ліву нижню кінцівку, ЛФК; еластичне бинтування, що підтверджено історією хвороби № 13936 (а.с. 51).

У період з 24.03.2015р. по 09.04.2015р. лікувався у відділенні травматології з аналогічним діагнозом. 26.03.2015р. виконане ендопротезування правого кульшового суглоба системою «Link». Рекомендовано: хода за допомогою ходунків з дозованим навантаженням на ліву нижню кінцівку, ЛФК, еластичне бинтування, що підтверджено історією хвороби № 3705 (а.с. 55).

У період з 12.02.2019р. по 28.02.2019р. лікувався у ДЗ «СБЛ № 1 МОЗ України» у травматологічному відділенні. 13.02.2019р. виконана операція: ендопротезування правого колінного суглоба системою «Zimmer CR». Виписаний у задоволеному стані. Рекомендоване спостереження травматолога, хода за допомогою ходунків з дозованим навантаженням на праву нижню кінцівку, ЛФК, еластичне бинтування, що підтверджено історією хвороби №1711 (а.с. 59).

До матеріалів також надані чеки на придбання комплектів для протезування, виписані на ім`я ОСОБА_4 , списки медикаментів, квитанції про сплату за комплекти протезів та інші медичні препарати та вироби (а.с. 60 - 70).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Позивачці видане свідоцтво про поховання. До позову позивачка долучила накладні на ритуальні послуги, виписані на неї і сина ОСОБА_8 (а.с. 72 - 77).

Позивачка 15.01.2020р. звернулась до Першої Дніпровської ДНК із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , на підставі її заяви заведена спадкова справа № 11/2020 (а.с. 71).

Спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого - відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечувала і пояснила, що у 2009 році батьки розлучилися. У 2005 році її батько ОСОБА_4 познайомився із ОСОБА_1 . Вони мешкали разом у АДРЕСА_1 . Вона також знайома із сином ОСОБА_1 - ОСОБА_12 . Батько розміщував відео на Ютуб-каналі для туристичних агентств, хоча раніше цим не займався. Хто його навчив це робити - їй не відомо. Також повідомила, що дійсно ОСОБА_1 їй допомагала у деяких питаннях з комп`ютером, допомагала встановлювати програми на комп`ютері, також батько допомагав це робити по телефону. Це було у 2010 році. У 2018 - 2019 роках батько себе почував нормально, не потребував сторонньої допомоги. Тоді вони відпочивали разом у ОСОБА_13 .

Зазначила, що батько ніколи не скаржився на свої хвороби. Коштів на його лікування вона не надавала. У нього були депозити в банку. У 2019 році він повідомив, що їде відпочивати за власні кошти. Надсилав відео на якому було видно, що він ходив з ходунками. До заміжжя (до 2014 року) вона частіше бувала у батька в гостях, а після заміжжя вже рідше, їздила до нього на день народження. Пояснила, що не сприймала позивачку як жінку батька, він не розповідав про неї як про дружину. Не вважає їх подружжям.

Третя особа - ОСОБА_3 пояснила в судовому засіданні, що батько ОСОБА_4 удочерив її, коли їй було п`ять рокі, ставився до неї як до рідної донбки. У 2006 році він познайомився із ОСОБА_1 . Востаннє вона бачила його у 2011 році, бачилися лише на свята. Не може сказати, що йому потрібен був сторонній догляд. У лікарні вона його не відвідувала. Які відносини у батька із ОСОБА_1 вона не знає, він не розповідав. Однак, коли вона була у нього в гостях, ОСОБА_1 готувала на кухні, а вони їй допомагали.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що він був знайомий із ОСОБА_4 з 2010 року, вони товаришували, свідок був у гостях у ОСОБА_4 ОСОБА_1 і ОСОБА_4 жили разом, вели спільне господарство, разом святкували свята. ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_4 у періоди його операцій та реабілітації. У 2014 році вона позичала 1500 доларів США на операцію. Також йому відомо, що в ОСОБА_4 є донька, він її одного разу бачив, коли підвозив. У лікарні її не бачив. ОСОБА_4 сприймав ОСОБА_1 як дружину, поводився із нею як чоловік із жінкою, розповідав свідкові інтимні речі. Вони жили разом, вона готувала їжу, прибирала, оскільки він не міг рухатися після операції. Пояснив, що вважав, що вони у зареєстрованому шлюбі, одна к про це не розпитував. У періоди після операції, які були у 2010 році і в 2014 році ОСОБА_4 не рухався, приблизно 2 місяці після операції не міг рухатися.

Свідок ОСОБА_8 (син ОСОБА_1 ) повідомив, що познайомився із ОСОБА_4 у 2004 році, вони з матір`ю а той час проживали у м. Запоріжжі. Мати з колишнім чоловіком була фактично розлучена, вони не спілкувалися. З 2005 року ОСОБА_4 став жити з ними (свідкові тоді було 11 років). А влітку 2006 року вони разом переїхали до АДРЕСА_2 , де проживали однією сім`єю до самої смерті ОСОБА_4 . У нього (свідка) була своя окрема кімната, у матері і ОСОБА_4 своя. ОСОБА_4 ставився до нього як батько. Мати з ОСОБА_4 все купували за спільні кошти, наприклад, побутову техніку, меблі, велотренажер. ОСОБА_4 отримував пенсію. Свої витрати вони планували разом. Якісь кошти ОСОБА_4 витрачав на доньку ОСОБА_15 , але вони це також обговорювали з матір`ю, тобто, ті кошти, які будуть витрачатися поза межами сім`ї.

У ОСОБА_4 стався перший інфаркт у 2007 році. Він не міг піднімати більше 2х кілограмів. Всю домашню роботу виконувала мати та він (свідок ОСОБА_8 ). Після інфаркту вони з матір`ю його супроводжували по вулиці, матір з ним гуляла. Після операції на нозі він (свідок ОСОБА_8 ) також наглядав за ОСОБА_4 , коли мати була на роботі, привозив йому костилі та спеціальний туалет.

Пояснив, що донька ОСОБА_4 - ОСОБА_16 приїжджала до них в гості на свята, спілкувалася із батьком, він передавав їй дарунки від ОСОБА_4 , між ним не було неприязних стосунків. Також пояснив, що мати працювала. У них був свій Ютуб-канал. Мати з ОСОБА_4 робили відеоматеріали, він їм допомагав у цьому. Мати з ОСОБА_4 разом їздили відпочивати, водночас це були робочі поїздки, на яких вони робили відео.

Свідок ОСОБА_17 (чоловік відповідачки ОСОБА_2 ) пояснив, що познайомився із ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на своєму весіллі у 2014 році. Одного разу він забирав дружину з гостей від батька по проспекту Героїв. Також вона постійно їздила до нього в гості сама на таксі, двічі на тиждень. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 приїздили і до них в гості. У 2019 році ОСОБА_16 з донькою і з батьком ОСОБА_4 їздили у ОСОБА_13 . Зі слів ОСОБА_18 , ОСОБА_4 був здоровою людиною, він катався на роликових ковзанах з донькою. Про операції йому нічого не відомо, дружина лише казала, що в ОСОБА_4 проблеми із серцем. ОСОБА_16 їздила до батька у лікарню.

Свідок ОСОБА_19 (свекруха відповідачки ОСОБА_2 ) пояснила, що знайома із ОСОБА_1 із 2012 році, коли вони працювали поруч у магазині. Пояснила, що одного разу вони забирали ОСОБА_15 з гостей від батька. Також проводжали їх на відпочинок у 2019 році, тоді вона бачила ОСОБА_4 . ОСОБА_16 часто їздила до батька у гості, він часто дарував дарунки. ОСОБА_4 23.08.2015р. подарував онучці золоті сережки. Їй відомо, що у ОСОБА_4 була операція на нозі. ОСОБА_16 не казала, що він не ходив, про його безпорадний стан їй нічого не відомо. У 2018 році свідок його бачила і він пересувався самостійно.

Свідок ОСОБА_20 (свекор відповідачки ОСОБА_2 ) пояснив, що із ОСОБА_1 він не знайомий, бачив її і ОСОБА_4 на весіллі сина у 2014 році, одного разу, коли забирали онучку з пологового будинку, і одного разу у 2019 році, коли проводжали ОСОБА_15 з онучкою на відпочинок. По операції йому нічого не відомо, у 2019 році ОСОБА_4 ходив.

Свідок ОСОБА_21 (сусідка ОСОБА_1 ) пояснила суду, що знайома із ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з 2013 року. Завжди вважала їх подружжям, вона їх постіно бачила разом кожного тиждня, ОСОБА_4 постійно зустрічав ОСОБА_1 з тренувань. Доньку ОСОБА_15 вона ніколи не бачила, думала, що в них один син ОСОБА_12 . Про проблеми зі здоров`ям у ОСОБА_22 вона не чула, вони на ці теми не спілкувалися. Однак вона не бачила ОСОБА_4 у безпорадному стані.

Вирішуючи вимоги позивачки про встановлення факту проживання її однією сім`єю із ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, суд виходить з такого.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Аналіз указаних норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.07.2018р. у справі № 522/1252/14-ц (провадження N 61-11255св18), від 26.09.2018р. у справі № 244/4801/13-ц (провадження N 61-23286св18), від 25.04.2019р. у справі № 759/4596/18 (провадження N 61-3852св19).

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

Отже, вважається, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03.02.1989р. і до 25.05.2009р., а з 26.05.2009р. шлюб вважається припиненим.

Таким чином, позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з серпня 2006 року до 25 травня 2009 року суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_1 і ОСОБА_7 припинений згідно із рішенням суду з 26.05.2009р.

Тому позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з серпня 2006 року до 25 травня 2009 року не підлягають задоволенню.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом - ст. 1264 ЦК України), суд враховує правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

До спадкоємців четвертої черги належать жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачка пред`явила позов про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 з метою зміни черговості права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Однак, у даному випадку, визнання такого факту надасть позиваці право на визнання її спадкоємцем лише четвертої черги з метою захисту права на спадкування майна померлого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що позивачкою доведений належними і допустимими доказами факт проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме, з 26 травня 2009 року і до дня смерті спадкодавця ОСОБА_4 - до 07 грудня 2019 року.

Означений факт підтверджений показаннями свідків - ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , які підтвердили в судовому засіданні те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали разом як чоловік і жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і витрати, придбавали майно для спільного користування, надавали взаємну допомогу один одному у побуті. І ці обставини мали місце не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_23 в судовому засіданні не спростувала того, що ОСОБА_1 і її батько ОСОБА_4 проживали однією сім`єю. У своїх поясненнях підтвердила, що вони ( ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ) мешкали разом у АДРЕСА_1 , вона часто бувала у них в гостях.

Доводи відповідачки про те, що вони не були однією сім`єю спростовані показаннями свідків, допитаними в судовому засіданні, долученими позивачкою до позову доказами про придбання туристичних послуг, авіаційних квитків на ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за 2015, 1017, 2019 роки (а.с. 29 - 39), фотографіями зі спільних подорожей ОСОБА_1 і ОСОБА_4 до Хорватії, ОСОБА_13 (а.с. 19 - 28), на яких позивачка зображена разом із ОСОБА_4 на відпочинку, їх сімейними фотографіями вдома, іншими фотографіями, на яких зображені позивачка, ОСОБА_4 і відповідачка разом на відпочинку у боулінгу (а.с. 98 - 105), під час катання на роликових ковзанах у 2010 році (а.с. 106-107), на весіллі відповідачки у 2014 році (а.с. 108-109).

Обставини спільного проживання підтверджені доданими саме позивачкою до позову доказами - фотографіями, медичними документами, документами, що підтверджують сплату за ритуальні послуги при похованні ОСОБА_4 . Натомість як відповідачка на спростування цих обставин доказів не надала. Показання свідків з боку відповідачки - її чоловіка ОСОБА_17 , свекрів ОСОБА_19 і ОСОБА_20 не спростовують показання свідків з боку позивачки. Свідки відповідачки нічого не повідомили про спільне життя ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , однак не заперечували про це у категоричній формі.

З урахуванням викладеного, підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині установлення факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 , без реєстрації шлюбу у період з 26 травня 2009 року і до дня смерті спадкодавця ОСОБА_4 - до 07 грудня 2019 року.

Щодо зміни черговості права на спілкування, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.09.2018р. у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362цс18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що «для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов:

а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві;

б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані».

Для задоволення позову про зміну черговості права на спадкування за законом необхідна встановлена судом сукупність умов, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а недоведеність позивачем матеріального забезпечення спадкодавця впродовж тривалого часу виключає можливість задоволення такого позову.

Отже для правильного застосування частини другої статті 1259 ЦК України суду кожна із зазначених обставин має бути належним чином підтверджено доказами, які подаються сторонами згідно з вимогами ЦПК України.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша та друга ст. 89 ЦПК України).

Однак з позову, з пояснень сторін і показань свідків судом під час розгляду справи не установлено, що позивачка протягом тривалого часу матеріально забезпечувала спадкодавця ОСОБА_4 . Навпаки, позивачка в судовому засіданні наполягала на тому, що вона з ОСОБА_4 мали спільний бюджет, кошти витрачали спільно. У позові вказала, що на лікування ОСОБА_4 витрачалися їх спільні кошти.

Як вказував свідок - син ОСОБА_8 , ОСОБА_4 отримував пенсію, а відповідачка вказувала, що ОСОБА_4 мав банківські вклади, що позивачкою не спростовувалося. Також позивачка пояснювала, що вони разом заробляли кошти від розміщення відеороликів на Ютуб-каналі, а свідок ОСОБА_8 зазначав, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом придбавали меблі і побутову техніку, спільні кошти витрачали на подорожі. Отже, з наведеного слідує, що ОСОБА_4 не перебував на утриманні у позивачки. Окрім того, позивачка не вказувала про це у позові й доказів того, що саме вона здійснювала тривале й систематичне матеріальне забезпечення ОСОБА_4 не надала. Докази того, що позивачка витрачала особисті кошти на потреби спадкодавця і він потребував цього у справі відсутні.

Безумовно, в силу стану здоров`я, двічі перенесених інфарктів і ряду перенесених операцій ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги у період перебуванні лікарні і реабілітаційний період, що підтверджено медичними документами і також показаннями свідка ОСОБА_8 . Однак його стан не можна характеризувати як «безпорадний».

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.08.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, тлумачення поняття «безпорадний стан» Верховний Суд України провів в справі № 200/21452/15-ц від 17.10.2018р. Це поняття стосувалося саме ст. 1259 ЦК України )зміна черговості одержання права на спадщину).

Безпорадний стан - такий стан особи, у якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування. У випадку існування спору за спадок, безпорадний стан спадкодавця повинен довести позивач, заявляючи вимогу про усунення спадкоємця від права спадкування. При цьому лише одних пояснень позивача та показань свідків недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Повинні бути певні медичні документи.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи медичні документи, з них судом установлено, що у 2010 році ОСОБА_4 у період лікування від серцевих захворювань було тяжке положення у ліжку - пасивне, сидячи, у 2014 році він ходив із тростю, кульгаючи на ліву нижню кінцівку, у 2014, 2015 і у 2019 роках після операції із з ендопротезування суглобів ходив за допомогою ходунків, а в інші періоди свого життя ходив самостійно. Відтак, виписки з історій хвороб не підтверджують безпорадний стан ОСОБА_4 , оскільки він пересувався лише у 2014, 2015 і у 2019 роках після операцій за допомогою ходунків.

Аналізуючи вказані медичні документи у сукупності із показаннями свідків та доданими до позову фотографіями, на яких ОСОБА_4 зображений з ходунками лише після операцій у 2014, 2015 роках (а.с. 19-20), та інші фотографії, на який він на відпочинку, вдома, катається на ковзанах, суд доходить висновку, що стан ОСОБА_4 протягом 2009 - 2019 років не можна вважати безпорадним.

Досліджені судом докази свідчать про недоведеність позивачкою заявлених позовних вимог, оскільки нею не надано суду доказів одночасного настання обставин, зазначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а саме: а) позивачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець ОСОБА_4 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на викладене, вимоги позивачки про зміну черговості права на спадкування після померлого ОСОБА_4 , із наданням права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в розмір 840,80 грн. (а.с. 1), що є мінімальною ставкою судового збору у 2020 році за позовними вимогами немайнового характеру, менше якої не сплачується.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 ) про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення права на спадкування за законом та зміну черговості одержання права на спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу з 26 травня 2009 року і по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У задоволенні решти позовних вимог - про зміну черговості одержання ОСОБА_1 права на спадкування після померлого ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 12 лютого 2021 року.

Суддя Наумова О.С.