КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро технічних ідей» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро технічних ідей» про розірвання договору, стягнення грошових коштів та пені за невиконання зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником садового будинку АДРЕСА_1 .

17 грудня 2019 року між позивачем та ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» було укладено Договір про надання послуг № 1393/2, за умовами якого ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» взяло на себе зобов`язання з надання послуг виготовлення документації на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оформлення ДЗК на земельну ділянку за вказаною адресою.

Відповідно до п.2.1.3 вказаного договору термін виконання робіт становить 6 місяців з дати підписання даного договору. Згідно п.3.1, 3.2 вартість послуг склала 37 700 грн., оплата послуг виконавця здійснюється в формі 70% попередньої оплати (26 400 грн.) протягом п`яти календарних днів з моменту підписання договору та 30% оплати (11 300 грн.) під час отримання витягу з державного земельного кадастру.

У день укладення договору ОСОБА_1 дотримався вимог п. 3.2 Договору та сплатив 70% попередньої оплати 26000 грн., що підтверджується копією договору з відміткою працівника ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» про отримання авансу у сумі 26000 грн., з проставленням печатки даного товариства.

Також у день підписання договору позивачем було надано ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» всі документи, які були потрібні для виконання договору. Проте після підписання договору позивач не отримував жодного повідомлення та інформації щодо виконання умов договору про надання послуг. У червні 2020 року, коли шестимісячний строк виконання договору закінчився, позивач звернувся особисто до відповідача для отримання документів, передбачених п.2.1 договору про надання послуг, однак встановив, що відповідач не виконав умови договору й директор товариства повідомив, що документи не готові та відмовилась повертати сплачені ним грошові кошти.

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою претензією-вимогою про розірвання договору та повернення сплачених грошових коштів за наслідками невиконання виконавцем такого договору. У зв`язку із чим позивач вважає, що він добросовісно виконав вимоги договору, а відповідач порушив такі умови договору, не виконав взяті на себе зобов`язання.

На підставі викладеного в позові, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 26 000 грн., сплачених за умовами договору та 99 840 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання, а також витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року позов задоволено.

Договір про надання послуг № 1393/2 від 17 грудня 2019 року, укладений між ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» та ОСОБА_1 розірвано.

Стягнуто з ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» на користь ОСОБА_1 26000 грн. - сплачених грошових коштів за договором про надання послуг, 99840 грн. - 3% річних, 3000 грн. - витрат на правову допомогу, а всього - 128840 грн.

Стягнуто з ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» на користь держави 1258 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що на виконання умов спірного договору, виконавцем послуг було надіслано листа позивачу з проханням надати документи, визначені Київською міською радою, для продовження оформлення права власності, проте таке прохання виконавця послуг було проігноровано позивачем та не надану повний перелік документів необхідних для виготовлення технічної документації. Окрім того, після проведення геодезичних робіт було виявлено, що межі земельної ділянки позивача входять до меж міста Києва.

18 червня 2020 року позивач подав до Київської міської ради клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, щодо якою виконувалися послуги відповідачем. У відповідь на вказане клопотання позивача Київською міською радою було надано позивачу відповідь з переліком необхідних документів для продовження оформлення права власності (оригінал відповіді знаходиться у позивача).

23 грудня 2020 року відповідачем було направлено позивачу лист з проханням надати документи, що визначені Київською міською радою, для належного виконання умов оспорюваного договору, який позивачем було проігноровано.

Також скаржник звертає увагу суду на те, що більшу частину робіт, пов`язаних з виконанням умов договору було виконано, а тому повернення сплачених грошових коштів у розмірі 26000 грн. є неможливим, оскільки повне виконання умов договору не відбулося саме через ненадання позивачем необхідних документів.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак на адресу суду надійшли письмові пояснення від ОСОБА_1 в яких зазначено, що доводи апеляційної скарги є надуманими та безпідставними, а дії відповідачів щодо виконання умов договору свідомо спрямовані на затягування у виготовленні документів з метою витягування додаткових грошових коштів.

Представник відповідача - Хараман В.В. , діюча за посадою як керівник ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» згідно наказу про призначення на посаду, а також адвокат Машков К.Є. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити. Свої доводи мотивували тим, що позивач як замовник не надав всіх документів на виконання договору.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником садового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» 17 грудня 2019 року було укладено Договір про надання послуг № 1393/2, за умовами якого ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» взяло на себе зобов`язання з надання послуг замовнику ОСОБА_1 щодо виготовлення документації на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оформлення ДЗК на земельну ділянку за вказаною адресою (а.с. 8).

Відповідно до п.2.1.3 вказаного договору термін виконання робіт - 6 місяців з дати підписання даного договору (а.с. 8), тобто до 17 червня 2020 року.

Згідно п.3.1, 3.2 вартість послуг склала 37 700 грн., оплата послуг виконавця здійснюється в формі 70% попередньої оплати (26 400 грн.) протягом п`яти календарних днів з моменту підписання договору та 30% оплати (11 300 грн.) під час отримання витягу з державного земельного кадастру (а.с.8).

У день укладення договору ОСОБА_1 сплатив 70% попередньої оплати 26000 грн., що підтверджується копією договору з відміткою працівника ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» про отримання від ОСОБА_1 авансу у сумі 26000 грн., з проставленням печатки даного товариства.

Представник відповідача визнав факт отримання від позивача авансу у сумі 26000 грн.

Також у день підписання договору позивачем надано ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» всі документи, які були потрібні для виконання договору.

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою претензією-вимогою про розірвання договору та повернення сплачених грошових коштів за наслідками невиконання виконавцем такого договору.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позивач добросовісно виконав вимоги договору, а відповідач порушив такі умови договору, не виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступних обставин.

Положенням статті 629 ЦК України закріплений принцип обов`язковості договору. Тобто ЦК України закріплює принцип непорушності досягнутих сторонами правочину домовленостей, а відтак і закріплених у договорі відповідних умов. Однак, після укладення договору в процесі його виконання може виникнути потреба у внесенні змін до умов договору за ініціативою однієї або обох сторін, або ж, договір взагалі може бути припинений шляхом його розірвання.

У загальних положенням про договори в ЦК України безпосередньо визначаються підстави та правові наслідки лише щодо зміни та розірвання договору, але не містяться норми, які б конкретно визначали підстави та порядок припинення договору, крім його розірвання, яке є лише однією із підстав припинення договору.

Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу.

Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони відповідно до договору засвідчили, що всі умови договору їм зрозумілі й вони вважають їх справедливими по відношенню до себе та підтвердили свою здатність виконувати умови договору в цілому.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Ст. 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, передбачені договором або законом.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Відтак сторони обумовили умови договору: ціну та строк виконання робіт.

Робота, відповідно до ст. 857 ЦК України, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, якості, визначеній у договорі, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

У встановлений строк, так й на час розгляду справи, відповідач не виконав визначені договором роботи і не передав позивачу технічну документацію на земельну ділянку.

Відповідальність підрядника за неналежну якість роботи встановлена ст. 906 ЦК України.

Права та обов`язки споживачів визначені статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Керуючись наведеними нормами матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач не виконав умови договору і не передав позивачу в обумовлений у договорі строк технічну документації на земельну ділянку, договір підлягав розірванню з поверненням позивачу сплачених за договором коштів.

Також суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вимога позивача про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання підлягає задоволенню як така, що ґрунтується п.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», положення п. 5 Договору (Відповідальність) за період прострочення виконання зобов`язання - з 18.06.2020 року по 23.10.2020 року, яка становить 128 днів х (26 000 грн. 00 коп. х 3%)= 128 днів х 780 грн. (3%) = 99 840 грн. 00 коп.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідач не спростував доводи позивача про те, що відповідач не виконав умови договору. Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що саме з вини позивача не був виконаний договір, не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідач не надав суду першої інстанції доказів того, що він не міг виконати договір без надання позивачем додатково витребуваної відповідачем у нього документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

До апеляційної скарги відповідач надав лист, надісланий ним на ім`я позивача 23 грудня 2020 року, тобто вже після звернення позивачу до суду з даним позовом, в якому відповідач просив ОСОБА_1 надати додаткові документи для продовження робіт.

Однак цей доказ не надавався відповідачем до суду першої інстанції, отже відповідач не може посилатись на нього в суді апеляційної інстанції. Також відповідачем не заявлялось клопотання в суді апеляційної інстанції про приєднання поданих ним доказів до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції було ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро технічних ідей» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро технічних ідей» про розірвання договору, стягнення грошових коштів та пені за невиконання зобов`язання залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: