Ухвала

18 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 363/458/21

провадження № 61-8553cв21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

стягувач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»,

боржник - ОСОБА_1 ,

начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадний Іван Сергійович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року в складі судді: Баличева М. Б. та постанову Київського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року в складі колегії суддів: Мережко М. В., Верланова С. М., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2021 року: відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_2 , про повідомлення про дату розгляду справи; справу призначено до судового розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Клопотання мотивоване тим, що постанови Верховного Суду, на які посилаються суди, мають юридичні вади та створюють стороні виконавчого провадження перешкоди у судовому захисті, тому суди повинні були відступити від висновків Верховного Суду, пов`язаних із оскарженням рішень державного виконавця у частині стягнення виконавчого збору. У частині першій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 447 ЦПК України зазначено в якому судочинстві слід вирішувати спір щодо правомірності рішення виконавця з виконання судового рішення постановленого в порядку ЦПК України, яким в тому числі є і постанова про стягнення виконавчого збору.

У цьому випадку є необхідність відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11, оскільки із системного аналізу статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що законодавець відніс до компетенції адміністративного суду вирішення питань щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, оскільки до такого оскарження неможливо застосувати приписи частини першої цієї статті у зв`язку з відсутністю у цих випадках суду, що видав виконавчий документ. Постанова про стягнення виконавчого збору, як рішення державного виконавця прийняте у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, відповідно до частин и першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає оскарженню до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому статтею 447 ЦПК України. Тобто в цьому випадку спірні правовідносини виникли в зв`язку з прийняттям, а не виконанням оскарженої постанови державного виконавця.

Тлумачення змісту частини п`ятої статті 403 ЦПК України свідчить, що клопотання має містити обґрунтування необхідності про передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Аналіз змісту клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та матеріалів справи свідчить про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11.

Виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити наступні обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.

У клопотанні відсутнє обгрунтування кількісного та якісного показників, які б свідчить про наявність виключної проблеми, необгрунтовано відсутуп від висновку Великої Палати Верховного Суду та необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Тому у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

Керуючись статтями 7, 402, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_2 , про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов