УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2143/18

23 лютого 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

скаржника не з`явився

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця не з`явився

стягувача не з?явився

представника стягувача не з?явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Остапенка Володимира Сергійовича на дії заступника начальника Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)

ВСТАНОВИВ:

До Костопільського районного суду Рівненської області звернувся представник ОСОБА_2 адвокат Остапенко В.С. із скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, держаний виконавець заступник начальника Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петрова Вікторія Олександрівна, стягувач ОСОБА_3 .

Скарга мотивована тим, що у Костопільському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження від 04.08.2020 з виконання виконавчого листа №564/2143/18 виданого 28.07.2020 на виконання рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26.02.2020 у справі №564/2143/18 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.08.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем, станом на 01.08.2020 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 117419,35 грн.

14.11.2020 представником ОСОБА_2 адвокатом Остапенком В.С. подано до відділу ДВС заяву про проведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням добровільно спалених грошових коштів ОСОБА_2 у період з 29.08.2018 по 23.01.2020 року в сумі 30100 грн., проте виконавцем враховано лише 14100 грн, а платежі на загальну суму 16000 грн., а саме від 29.08.2018 на суму 2500 грн, 14.09.2019 на суму 2000 грн., 13.11.2018 на суму 1200 грн., 22.11.2018 на суму 1200 грн., 10.12.2018 на суму 2500 грн. та від 17.04.2019 на суму 6600 грн. виконавцем не враховано, оскільки у квитанціях не вказано призначення платежу «аліменти».

Вважає, що державний виконавець безпідставно не врахував суми коштів у розмірі 16000 грн., оскільки такої вимоги для боржника при сплаті аліментів законодавством не передбачено.

Просить визнати неправомірними дії заступника начальника Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петрової Вікторії Олександрівни щодо не включення до уточнюючого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів коштів у загальній сумі 16000 грн. сплачених ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у період з 29.08.2018 по 17.04.2019 включно.

Державним виконавцем подано відзив, який мотивовано тим, що вказані у скарзі квитанції виконавцем не враховано, оскільки у квитанціях відсутнє призначення платежу «Аліменти». Просить відмовити у задоволенні скарги.

Стягувачем подано відзив, який мотивований тим, що боржник добровільно перераховував кошти на потреби дітей на придбання одягу, продуктів, лікування, оплату позашкільних занять без призначення платежу та різними сумами. Частину коштів стягувач не отримувала, оскільки невірно було вказано її по батькові « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_7 » і кошти пересилались до ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів та до відкриття виконавчого провадження. Просить відмовити у задоволенні скарги.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та пояснив, що існують всі законні підстави зарахувати перераховані в період з 29.08.2018 по 17.04.2019 кошти для ОСОБА_3 як аліменти.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 показала, що у період з 2018 по 2019 рік саме вона перераховувала для ОСОБА_3 кошти на утримання дітей, оскільки її син ОСОБА_2 постійно перебуває за межами України, і не має можливості виконувати розрахунки самостійно. Час від часу він надсилає кошти ОСОБА_9 для перерахунку їх в якості аліментних платежів на користь ОСОБА_3 . При цьому друкував квитанції оператор поштового відділення і різне по батькові стягувача у квитанціях може бути лише технічною помилкою оператора при наборі тексту. Також показала, що назва населеного пункту «Головин» та «Іваничі» у квитанціях про переказ коштів вказана різна тому, що поштове відділення є лише в с.Головин, і обслуговує вказане поштове відділення і село Іваничі, а тому, незважаючи на те, що ОСОБА_3 проживає в с.Іваничі, інколи вказували адресу поштового відділення, на яке приходили перераховані кошти. Крім того, показала, що жодного разу переказані нею кошти не повернулись.

Державний виконавець у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

В судове засідання стягувач та її представник не з?явились. Представником стягувача подано клопотання про розгляд скарги без участі стягувача та її представника, у задоволенні скарги просить відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В судовому засіданні 23.02.2021 оголошувалась перерва, після якої представник скаржника в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення учасників, показання свідка, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до абз.1 ч.1, ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Так судом встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26.02.2020 №564/2143/18, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14.07.2020 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

04.08.2020 державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62722171 по виконанню виконавчого листа виданого Костопільським районним судом Рівненської області у справі №564/1243/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Згідно наданого відділом ДВС уточнюючого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на жовтень 2020 борг по аліментам становить 114758,06 грн.

14.11.2020 представник ОСОБА_2 адвокат Остапенко В.С. звернувся до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою про проведення перерахунку заборгованості сплати аліментів та надання копій документів, у якій просив врахувати сплату ОСОБА_2 аліментів в сумі 30100 грн. за період з 29.08.2018 по 23.01.2020.

Листом Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 19.11.2020 №23270 представника ОСОБА_2 адвоката Остапенка В.С. повідомлено про проведення розрахунку розміру заборгованості за відсутності повної інформації про сплату аліментів, що частину квитанцій виконавцем не враховано, оскільки у квитанціях зазначено по батькові « ОСОБА_6 » або взагалі не зазначено ім?я та по батькові, а квитанції на загальну суму 16000 грн., а саме від 29.08.2018 на суму 2500 грн, 14.09.2019 на суму 2000 грн., 13.11.2018 на суму 1200 грн., 22.11.2018 на суму 1200 грн., 10.12.2018 на суму 2500 грн. та від 17.04.2019 на суму 6600 грн. не враховано, оскільки у квитанціях не зазначено призначення платежу «Аліменти».

Так, з наданих представником скаржника копій квитанцій про перерахування коштів вбачається, що 29.08.2018 на ім?я ОСОБА_3 в с.Головин переказано 2500 грн., 14.09.2018 на ім?я ОСОБА_10 в с.Головин переказано 2000 грн., 13.11.2018 на ім?я ОСОБА_10 в с.Іваничі переказано 1200 грн., 22.11.2018 на ім?я ОСОБА_10 в с.Іваничі переказано 1200 грн., 10.12.2018 на ім?я ОСОБА_10 в с.Іваничі переказано 2500 грн., 17.04.2019 на ім?я Данильчук в с.Іваничі переказано 6600 грн. Призначення платежу у квитанціях не вказано, кошти переказувались поштовими переказами. Загальна сума платежів 16000 грн.

Суд враховує, що жоден із учасників не заперечив той факт, що ОСОБА_2 перераховував кошти на ім?я ОСОБА_3 , у тому числі квитанціями, які представник скаржника просить врахувати як сплату аліментів. При цьому, лише частина добровільно перерахованих коштів не була врахована виконавцем в рахунок сплати аліментів через неточності у квитанціях. Стягувач ОСОБА_3 стверджує, що перераховані кошти не є аліментами, а є добровільною участю батька у витратах на дітей. Разом з тим, стягувач розрахунок заборгованості по аліментам з цих підстав не оскаржувала в частині врахування виконавцем окремих платежів як аліментів.

Крім того, жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови останньої від отримання поштових переказів від боржника у період з 29.08.2018 по 23.01.2020.

Також, із відзиву ОСОБА_3 вбачається, що остання не заперечує факту перерахування ОСОБА_2 їй коштів, а заперечує лише щодо призначення таких платежів, через що частину коштів не отримувала.

Разом з тим, з показань свідка судом встановлено, що жоден із зазначених у квитанціях за період з 29.08.2018 по 23.01.2020 платежів не повернувся відправнику, доказів повернення таких платежів суду не надано.

Суд враховує, що зміст ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 не містить обов`язкової умови при добровільній сплаті боржником аліментів вказувати у призначенні платежу «Аліменти», а розмір заборгованості визначається виконавцем, зокрема, на підставі інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Перелік документів, які враховуються при обрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів не є вичерпним.

Відтак не заслуговують на увагу посилання державного виконавця та стягувача у відзивах на відсутність у наданих скаржником квитанціях призначення платежу «Аліменти».

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку про наявність підстав для врахування в розрахунок заборгованості зі сплати ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 грошових переказів згідно квитанцій від 29.08.2018 на суму 2500 грн., від 14.09.2018 на суму 2000 грн., від 13.11.2018 на суму 1200 грн., від 22.11.2018 на суму 1200 грн., від 10.12.2018 на суму 2500 грн. та від 17.04.2019 на суму 6600 грн.

Разом з тим, зважаючи, що невраховані державним виконавцем платежі мають характер спірних, а їх призначення було встановлено судом лише із сукупності наданих доказів та показань свідка, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій державного виконавця щодо неврахування в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів вказаних грошових переказів неправомірними.

Однак, у відповідності до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право на судовий захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

З наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягає немайнове або майнове право чи інтерес особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виключенням є чітко встановлені межі здійснення цивільних прав, зокрема дії, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_2 фактично оспорював розмір заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_3 , тому суд вважає за можливе зобов`язати державного виконавця врахувати при обчисленні заборгованості зі сплати ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 коштів у сумі 16000,00 грн. згідно наданих підтверджуючих документів.

Відповідно до ст.451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного суд дійшов переконливого висновку, що скарга представника ОСОБА_2 адвоката Остапенка Володимира Сергійовича підлягає до задоволення частково.

Керуючись ви кладеним та ст.ст.257, 260, 261, 353, 447, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Остапенка Володимира Сергійовича на дії заступника начальника Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) задоволити частково.

Зобов`язати заступника начальника Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петрову Вікторію Олександрівну врахувати при обчисленні заборгованості зі сплати ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 коштів у загальній сумі 16000 /шістнадцять тисяч/ грн., а саме перерахованих згідно квитанції від 29.08.2018 на суму 2500 грн., від 14.09.2018 на суму 2000 грн., від 13.11.2018 на суму 1200 грн., від 22.11.2018 на суму 1200 грн., від 10.12.2018 на суму 2500 грн. та від 17.04.2019 на суму 6600 грн.

У задоволенні решти вимог за скаргою відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. В. Левчук