Справа № 703/3066/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

за участю

секретаря судових засідань - Харченко М.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла цивільну справу №703/3066/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Смілянського міськвиконкому у 1993 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надана двохкімнатна квартира по АДРЕСА_1 , що належить позивачу та відповідачам на праві спільної сумісної власності. На даний час позивач має бажання розпорядитися своєю часткою у спільному майні , однак нотаріус відмовляє у посвідченні відповідного правочину, оскільки у правовстановлюючому документі не визначена належна позивачу частка у праві спільної власності. Відтак позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визначити, що частки співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру в АДРЕСА_1 становить по 1/3 частки кожна.

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про визнання позову, в яких розгляд справи просять проводити без їх участі.

За таких обставин суд проводить розгляд справи за відсутності сторін у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Згідно із положеннями ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також слід зазначити, що згідно із ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст.357 ЦК України.

Зокрема, зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 2 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року (в редакції на час видачі свідоцтва) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ч.1 ст.316 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як вбачається з свідоцтва на право власності на житло від 04 грудня 1997 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на підставі розпорядження (наказу) від 04.12.1997 № 804-РЛ та зареєстровано у реєстровій книзі за № 30-6027.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як вбачається з поданих сторонами заяв, відповідачі визнають заявлені позивачем позовні вимоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення, що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становлять по 1/3 кожному, відповідають вимогам закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи на визнання відповідачем позову, суд уважає за можливе повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України 50 % судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. 317, 319, 328, 355, 357, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визначити, що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становлять по 1/3 кожному.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого 21 вересня 2021 року за квитанцією № 210-12 в розмірі 454 грн.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 10 грудня 2021 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І.Я. Биченко