Справа № 308/1219/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., розглянувши заяву представника позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» - адвоката Баняса Володимира Володимировича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна зава Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме на:

-квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна - 101);

- майстерню літ. С, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 101)

Заяву обґрунтовано наступним.

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №KF40893 від 07.09.2007 в розмірі 46 270, 32 EUR. Враховуючи, що відповідач постійно уникає свого обов`язку щодо повернення кредиту, його заборгованість постійно збільшується, на думку позивача, існує обґрунтована імовірність неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів з боржника за рахунок наявного у нього майна, у зв`язку з чим і виникла необхідність у зверненні із заявою про забезпечення позову. Як зазначає позивач у випадку відчуження відповідачем належного йому нерухомого або переходу до іншої особи права власності на таке нерухоме майно, буде неможливо звернути стягнення на таке майна у випадку задоволення позову судом. Єдиним дієвим, ефективним та співмірним заходом забезпечення позову у даній справі, на думку позивача, є накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності.

Отже, з огляду на викладене, приймаючи до уваги предмет позову, позивач вважає обґрунтованими свої вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову, так як невжиття таких заходів істотно ускладнить та зробить неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Видами забезпечення позову є, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона вчиняти певні дії(п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Частина 3 статті 150 ЦПК України визначає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Однак, матеріали справи таких відомостей не містять. Представником позивача не наведено посилань та доказів того, що існують обставини, які свідчать про реальний намір відповідача ОСОБА_1 на відчуження належного йому на праві власності майна, або ж витрачання належних йому грошових коштів не для здійснення розрахунків з позивачем.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вказана заява є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» - адвоката Баняса Володимира Володимировича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник