22-ц/804/2333/21
264/3421/16-ц

Головуючий в 1 інстанції Кузнецов Д.В. Єдиний унікальний номер 264/3421/16-ц
Доповідач: Мальцева Є.Є. Номер провадження 22-ц/804/2333/21
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження
15 вересня 2021 року м. Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Баркова В.М., Попової С.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року у складі суду Кузнецова Д.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_1 29 березня 2021 року подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження, яка разом зі справою надійшла до Донецького апеляційного суду 08 квітня 2021 року.

В апеляційний скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року, в обґрунтування якого відповідач ОСОБА_1 зазначив, що повний текст оскаржуваного рішення йому вручено у відділенні Укрпошти 20 березня 2021 року, що підтверджується підписом отримувача. Отже, передбачений законом термін подачі апеляційної скарги не пропущений, а тому апеляційна скарга подана своєчасно.

Ухвалою Донецького апеляційного суду в складі від 13 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року у складі суду Кузнецова Д.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Донецького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження одноособово, оскільки поважність наведених відповідачем підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження має оцінити суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів у складі трьох суддів.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, апеляційну ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Ухвала обґрунтована тим, що копію оскаржуваного рішення відповідач ОСОБА_1 отримав 01 листопада 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення із підписом отримувача. (том 2 а.с.187). Апеляційну скаргу на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав поштовим зв`язком 29 березня 2021 року (том 2 а.с. 241), тобто поза межами строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Обставин щодо існування непереборної сили, що призвела до пропуску строку на апеляційне оскарження, відповідачем в апеляційній скарзі не наведено. Посилання відповідача на те, що 01 листопада 2017 року листом від суду він отримав вступну та резолютивну частину рішення не може бути прийнято до уваги, оскільки діючим на час ухвалення рішення цивільно-процесуальним законодавством, зокрема, ст. 222 ЦПК України в редакції від 03.08.2017 року, не передбачено надіслання судом вступної та резолютивної частини рішення учасникам справи, що не були присутні в судовому засіданні під час оголошення рішення. А ч. 2 ст. 222 ЦПК України, передбачено, що особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року, наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, тому заявнику надано можливість вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Копію вищевказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 31 серпня 2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вищевказаної ухвали апеляційного суду, ОСОБА_1 10 вересня 2021 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що 01 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_1 отримав копію вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення, а не повний текст, і тому строк на його апеляційне оскарження не може відраховуватися від цієї дати. Опису вкладення у даний лист та супровідний лист суд першої інстанції не зробив і тому в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем ОСОБА_1 01 листопада 2017 року саме повного тексту рішення.

Також ОСОБА_1 зазначив, що його представником в суді першої інстанції була адвокат Башкірова Ю.Г. і він ніколи не укладав з ОСОБА_3 жодних угод та не знає хто ця особа, яка отримала поштове відправлення по справі 02 листопада 2017 року (а.с. 193 том 2).

ОСОБА_1 не згодний з посиланням апеляційного суду в ухвалі від 17 серпня 2021 року на ч.2 ст. 222 ЦПК в редакції 03.08.2017 року, однак переконливих доводів на спростування цих висновків не навів.

Ознайомлення з матеріалами справи, на думку відповідача ОСОБА_1 , також не має ніякого відношення до дати отримання копії повного текст рішення суду.

ОСОБА_1 вказує також, що в матеріалах справи міститься поштове відправлення з повним текстом оскаржуваного рішення, яке було надіслане на адресу відповідача ОСОБА_1 , не отримане ним та повернуте до суду першої інстанції з відміткою про те, що ОСОБА_1 за зазначеною адресою не проживає.

12 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами справи № 264/3421/16-ц, однак, з його слів, вручати рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 09.10.2017 року йому відмовили, повідомивши, що рішення буде надіслано поштою. 22 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про вручення йому належним чином засвідченої копії вищевказаного рішення. Оскаржуване рішення було надіслано лише через місяць і вручено особисто відповідачу ОСОБА_1 у відділенні Укрпошти 20 березня 2021 року. Повний текст рішення суду першої інстанції було вручене 20 березня 2021 року і звернувшись із апеляційною скаргою на вказане судове рішення 29 березня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 вважає, що ним не пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 09 жовтня 2017 року.

ОСОБА_1 зазначив, що у даній заяві він надав логічне та зрозуміле пояснення тому, що перешкоджало йому отримати копію повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 09 жовтня 2017 року та подати належно оформлену апеляційну скаргу у строки, визначені процесуальним законом. Оскільки такі обставини є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення відповідача ОСОБА_1 , пов`язані з перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, таке недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, то це безумовно перешкоджало своєчасному зверненню з апеляційною скаргою.

Отже, на думку апелянта, є всі підстави вважати поважними причини порушення процесуального строку і підстави для його поновлення.

Ознайомившись із вказаною заявою ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ОСОБА_1 не надано інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року окрім тих, що вже були зазначені в апеляційній скарзі, проаналізовані в ухвалі Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року та визнані неповажними, а тому апеляційне провадження у справі не може бути відкрито.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року було передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 брав участь у справі, однак не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Копію оскаржуваного рішення відповідач ОСОБА_1 отримав 01 листопада 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення із підписом отримувача. (том 2 а.с.187)

09 червня 2020 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, після чого 12 червня 2020 року він був ознайомлений, про свідчить його власноруч написана розписка. (том 2 а.с.203).

Апеляційну скаргу на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав поштовим зв`язком 29 березня 2021 року (том 2 а.с. 241), тобто поза межами строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції виходить з того, що безпідставне поновлення строку на оскарження рішення суду є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у такому його елементі справедливого судового розгляду як принцип правової визначеності.

Разом з тим, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи із практики Європейського Суду вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, однією із яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду справи у такому його аспекті як правова визначеність.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Копія оскаржуваного рішення була отримана відповідачем 01 листопада 2017 року, що підтверджується матеріалами справи, а тому з вказаної дати і починає відраховуватись строк на його оскарження.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та не уможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Обставин щодо існування непереборної сили, що призвела до пропуску строку на апеляційне оскарження, відповідачем ОСОБА_1 не наведено.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення відповідач ОСОБА_1 отримав 01 листопада 2017 року (том 2 а.с.187)

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Оскільки відповідачем ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року, наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано апеляційним судом неповажними, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року слід відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2017 року у складі суду Кузнецова Д.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

С.А. Попова