Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4766/18 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 2 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/4766/18 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської райдержадміністрації, Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 454950, виданий на його ім`я на підставі рішення від 10.12.2009 р. 36 сесії 5 скликання Малосілківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області; визнати недійним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 035080, виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення № 40 від 21.10.1993 р. Виконавчого комітету Малосілківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

В обґрунтування позову зазначав, що у 2009 р. йому (позивачу) без його згоди було надано у власність земельну ділянку, на яку видано державний акт серії ЯК № 454950, а земельна ділянка, на яку видано державний акт серії ЖТ № 035080, була незаконно надана у власність ОСОБА_3 , який помер, спадщину якого прийняла ОСОБА_4 , що перешкоджає йому ( ОСОБА_5 ) здійснити приватизацію земельної ділянки, на яку видано державний акт серії ЖТ № 035080.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що він ( ОСОБА_1 ) успадкував житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , який багато років користувався присадибною земельною ділянкою площею 0,60га. Малосілківською сільською радою було оформлено державний акт про право власності на присадибну земельну ділянку площею лише 0,10 га для обслуговування житлового будинку. Вказаний правовстановлюючий документ було сфальсифіковано, про що він дізнався лише у 2018 році. Позивач також вважає неправомірною позицію суду щодо визнання законною приватизації земельної ділянки площею 0,87 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 не за ним (власником будинку), а за іншою особою, а саме за гр. ОСОБА_2 , починаючи з 20.06.2018. Вказує, що судом також було порушено норми процесуального права, оскільки його не було повідомлено про судові засідання, участь в яких дозволило б йому посвідчити факти, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Пояснила, що вона користується земельною ділянкою правомірно на підставі відповідного рішення сільської ради. Натомість відповідач будинком та земельною ділянкою біля нього не користувався.

Інші учасники процесу до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 9 вересня 2021 року залучено до участі у справі як відповідача Швайківську сільську раду як правонаступника Малосілківської сільської ради.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення від 10.12.2009 року 36 сесії 5 скликання Малосілківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області ім`я ОСОБА_1 видано 5 квітня 2010 року державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 454950 площею 0,1500га, яка розташована в АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.12 т.1).

На підставі рішення виконкому Малосілківської сільської ради №40 від 21 жовтня 1993 року на ім`я ОСОБА_3 видано 25 серпня 2003 року державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 035080 площею 0,8647га, що розташована в АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки для ведення ОСГ, будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.13, 77 т.1).

З матеріалів справи також вбачається, що 10 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернувся до відділу Держкомзему у Бердичівському районі із заявою про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку на підставі рішення 34 сесії Малосілківської сільської ради від 22.09.2009 року (а.с.71 т.1). Технічна документація містить також ксерокопію паспорта ОСОБА_1 та його ідентифікаційного номера (а.с.86 т.1).

Рішенням 36 сесії 5 скликання від 10.12.2009 року Малосілківська сільська рада затвердила технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 в розмірі 0,15га для особистого селянського господарства (а.с.31, 71 т.1).

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26 липня 1990 року підтверджується, що ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував житловий будинок в с. Малосілка Бердичівського району, що розташований на землі, закріпленій за колгоспом ім. Леніна (а.с.69 т.1).

Довідкою КП «Бердичівське БТІ» від 04.01.2018 підтверджується, що право власності за ОСОБА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано, правовстановлюючі документи не оформлені (а.с.35 т.1).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є внуком ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 , на ім`я якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення від 21.10.1993 року сином померлого, дядьком позивача.

Відповідач ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3 і якій рішенням 24 сесії 7 скликання від 21.06.2018 №110 передано у власність земельну ділянку площею 0,87га для ведення особистого селянського господарства в с. Малосілка Бердичівського району( а.с. 160 т.1).

Згідно погосподарської книги Малосілківської сільської ради за 1986-1990 роки за адресою АДРЕСА_1 обліковувалась земельна ділянка площею 0,60 га. Згідно погосподарських книг за 1991-1995 роки за даною адресою обліковувалась земельна ділянка площею 0,15 га (а.с.21, 59-68 т.1).

Із відзиву на позовну заяву сільського голови вбачається, що на земельну ділянку площею 0,60 га, яка знаходилась біля спадкового будинку, правовстановлюючих документів не було виготовлено, земля на час прийняття спадщини знаходилась у колективній власності. ОСОБА_1 у користування було надано земельну ділянку площею 0,15 га, оскільки він не був прописаний, не проживав в будинку і в селі не працював. Іншу частину земельної ділянки було надано сину спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.54-55 т.1).

Відповідно до ст. 30 Земельного Кодексу, який введений в дію з 15 березня 1991 року, на час отримання позивачем у спадщину житлового будинку при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються , зокрема, безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара (ст. 56 ЗК 1991 року).

Відповідно до ст. 67 зазначеного кодексу земельні ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку 10.11.2009. Доказів того,що він таку заяву не подавав матеріали справи не містять.

Позивачем не зазначено та не доведено того чи пов`язував він своє право на земельну ділянку з переходом до нього права власності на будинок та чи враховував він ту обставину, що спадкодавцю землю було передано у користування, а не у приватну власність, отже позивач не визначив конкретно своє право щодо порядку набуття права власності на земельну ділянку.

Якщо позивач стверджує про порушення його прав як наслідок рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, які він вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення його цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією його майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема щодо оформлення права на земельну ділянку під набутими у власність будинком або спорудою, то визнання таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що вимоги позивача про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки не є ефективним способом захисту за обставин цієї справи, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що передача земельних ділянок громадянам в селах для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд складає 0,25га, а не 0, 10га як це самовільно встановлено Малосілківською сільською радою, не можуть бути враховані, оскільки предметом позову був державний акт серії ЯК № 454950 про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,15га.

Посилання позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права з підстав того, що його не було повідомлено про судові засідання, участь в яких дозволило б йому посвідчити факти, що мають важливе значення для правильного вирішення справи є безпідставними, оскільки в судових засіданнях брав участь представник позивача ОСОБА_8 , що підтверджується протоколами судових засідань та узгоджується з вимогами цивільного процесуального законодавства.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати ухвалене судом рішення таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права, суд ухвалив рішення з додержанням останніх, а відтак воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.09.2021.

Головуючий Судді