КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/24898/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3153/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Жука М.В., по справі за позовом Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про відшкодування вартості навчання, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 виконати взяте на себе зобов`язання згідно п. 6 Угоди № 6 від 02 листопада 2015 року та п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309 - відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 20 652,25 грн. та покласти судові витрати на відповідача (а.с. 1-4).

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України, в якому просив визнати недійсною Угоду № 6 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення від 02 листопада 2015 року, укладену між Інститутом водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України та ОСОБА_1 в частині п. 6 щодо зобов`язання відшкодувати у повному обсязі фінансових витрат за навчання, починаючи з 01 січня 2019 року; визнати незаконним наказ Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 09 вересня 2019 року № 60 та судові витрати покласти на відповідача (а.с. 80-97).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України про визнання угоди частково недійсною та наказу незаконним відмовлено. Зустрічну позовну заяву повернуто ОСОБА_1 , роз`яснивши, що вони мають право звернутися до суду зі своїми вимогами з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві (м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) повернути ОСОБА_1 840 грн. 80 коп., внесені 25.03.2020 року за квитанцією код № 1910-4292-6498-1878 на р/р UA0026006 в УК в Оболонському районі м. Києва, МФО 899998. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві (м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) повернути ОСОБА_1 840 грн. 80 коп., внесені 25.03.2020 року за квитанцією код № 1910-4300-4947-4444 на р/р UA0026006 в УК в Оболонському районі м. Києва, МФО 899998. Підготовче провадження у цивільній справі за позовом Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про відшкодування вартості навчання закрито. Призначено справу до судового розгляду в приміщенні Оболонського районного суду міста Києва на 18.01.2021 року на 14 год. 30 хв. (а.с. 103-104).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 направив до суду засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 125-130).

На обґрунтування скарги зазначав, що висновки суду першої інстанції, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову є недоцільним та призведе до затягування розгляду справи, не відповідають обставинам, що мають значення для справи та здійснені з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказував, що судом не наведено жодного обґрунтування чи аргументу, який вказує на те, що обидва позови не взаємопов`язані, не виникають з одних правовідносин, що задоволення зустрічного позову ніяким чином не впливає на задоволення первісного позову. Звертав увагу на те, що обидва позови прямо пов`язані між собою, оскільки позивач просить скасувати наказ, який є підставою звернення з первісним позовом, що прямо впливає на задоволення первісного позову. При цьому зазначав, що підготовче провадження досі не було закінчено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України Федорова О.Ю. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін. На обґрунтування заперечень проти скарги зазначила про неможливість оскарження ухвали про відмову у прийнятті зустрічного позову, відповідачем пропущено строк для подання зустрічного позову, який вважала свідчить про затягування розгляду справи (а.с. 151-167).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 виконати взяте на себе зобов`язання згідно п. 6 Угоди № 6 від 02 листопада 2015 року та п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309 - відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 20 652,25 грн. та покласти судові витрати на відповідача (а.с. 1-4).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 березня 2020 року о 10 год. 00 хв. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 38-39).

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 отримав судову повістку, ухвалу про відкриття разом з копією позовної заяви 12 березня 2020 року, тому останнім днем, який був визначений районним судом для подачі відзиву та (або) зустрічної позовної заяви було 27 березня 2020 року (а.с. 50).

25 березня 2020 року ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку до суду зустрічний позов до Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України, в якому просив визнати недійсною Угоду № 6 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення від 02 листопада 2015 року, укладену між Інститутом водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України та ОСОБА_1 в частині п. 6 щодо зобов`язання відшкодувати у повному обсязі фінансових витрат за навчання, починаючи з 01 січня 2019 року; визнати незаконним наказ Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 09 вересня 2019 року № 60 та судові витрати покласти на відповідача (а.с. 80-97).

Повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову є недоцільним та призведе до затягування розгляду справи, а позивач за зустрічним позовом не позбавлений можливості звернутися до суду в загальному порядку. Крім того, під час підготовчого засідання остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, обставини справи, які підлягають встановленню, з`ясовано обсяг доказів та встановлено порядок розгляду справи.

Апеляційний суд не погодився з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 30 ЦПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову.

Частиною 1 ст. 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

У даній справі відповідачу було надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 38-39).

Таким чином, отримавши копію вказаної ухвали про відкриття провадження 12 березня 2020 року та звернувшись до суду з зустрічною позовною заявою 25 березня 2020 року, ОСОБА_1 не пропустив строк на подання зустрічного позову.

Врахувавши викладене, суд апеляційної інстанції відхилив доводи відзиву представника Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України - Федорової О.Ю. про пропуск відповідачем ОСОБА_1 строку для подачі зустрічного позову.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскаржувана ухвала не містить висновків про пропуск відповідачем ОСОБА_1 строку для подачі зустрічного позову, як підставу його повернення.

Висновок районного суду, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову є недоцільним та призведе до затягування розгляду справи, суд апеляційної інстанції визнав помилковим, врахувавши наступне.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Таким чином, при прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом суду слід з`ясувати чи виникають вони з одних правовідносин та чи може задоволення зустрічного позову виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом було заявлено вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 20 652,25 грн. згідно п. 6 Угоди № 6 від 02 листопада 2015 року та п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309.

При цьому у зустрічному позові ОСОБА_1 заявив вимогу про визнання вказаної Угоди № 6 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення від 02 листопада 2015 року, укладену між Інститутом водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України та ОСОБА_1 в частині п. 6 щодо зобов`язання відшкодувати у повному обсязі фінансових витрат за навчання, недійсною, а також вимогу про визнання незаконним наказу Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 09 вересня 2019 року № 60, яким ОСОБА_1 було відраховано з аспірантури та з цих підстав наказом визначено ОСОБА_1 відшкодувати вартість навчання згідно із законодавством України.

Враховуючи, що предметом первісного позову є стягнення вартості навчання в аспірантурі згідно п. 6 Угоди № 6 від 02 листопада 2015 року, яку у зустрічному позові ОСОБА_1 просив визнати недійсною в частині вказаного пункту та скасувати наказ, яким відраховано ОСОБА_1 з аспірантури та з цієї підстави визначено стягнення відшкодування за навчання в аспірантурі, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що первісний позов та зустрічний позов у вказаній частині взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, оскільки вони виникли з одних правовідносин і, у випадку задоволення зустрічного позову, може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для повернення зустрічного позову, що під час підготовчого засідання остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, спростовуються матеріалами справи, оскільки вбачається, що на час подання зустрічного позову підготовче засідання проведено не було, за період з 18 березня до 24 листопада 2020 року справу було знято з розгляду та (або) розгляд справи відкладався з різних причин.

Суд апеляційної інстанції перевірив і відхилив доводи відзиву представника Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України - Федорової О.Ю. про неможливість оскарження ухвали районного суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 ст. 194 ЦПК України, на яку послався суд першої інстанції в оскаржуваної ухвалі, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічною позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Таким чином, єдиним процесуальним наслідком недотримання положень вищевказаних норм процесуального закону (ч.ч. 1 і 2 ст. 193 ЦПК України) визначено - повернення зустрічної позовної заяви заявнику. Тому, висновок резолютивної частини оскаржуваної ухвали районного суду, крім повернення позовної заяви, ще й про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 свідчить про помилкове застосування судом першої інстанції норми частини 3 ст. 194 ЦПК України та підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями пункту 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року в частині закриття судом підготовчого провадження в цій цивільній справі та призначення її до розгляду на 18 січня 2021 року (а.с. 137-138).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року в частині повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 з огляду на положення п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України (а.с. 140-141).

Оскільки висновок районного суду про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 є помилковим, підлягає скасуванню оскаржувана ухвала районного суду в частині повернення ОСОБА_1 сплаченого ним судового збору за подачу позовної заяви.

Врахувавши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваної ухвали в частині відмови у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України про визнання угоди частково недійсною та наказу незаконним, повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) повернути ОСОБА_1 840 грн. 80 коп., внесені 25.03.2020 року за квитанцією код № 1910-4292-6498-1878 на р/р UA0026006 в УК в Оболонському районі м. Києва, МФО 899998, зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) повернути ОСОБА_1 840 грн. 80 коп., внесені 25.03.2020 року за квитанцією код № 1910-4300-4947-4444 на р/р UA0026006 в УК в Оболонському районі м. Києва, МФО 899998.

З цих підстав не підлягають задоволенню вимоги апелянта про скасування повністю ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року.

Таким чином, за правилами ст. 379 ЦПК України ухвала районного суду у вищезазначеній частині підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року - скасувати в частині відмови у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України про визнання угоди частково недійсною та наказу незаконним, повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) повернути ОСОБА_1 840 грн. 80 коп., внесені 25.03.2020 року за квитанцією код № 1910-4292-6498-1878 на р/р UA0026006 в УК в Оболонському районі м. Києва, МФО 899998, зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) повернути ОСОБА_1 840 грн. 80 коп., внесені 25.03.2020 року за квитанцією код № 1910-4300-4947-4444 на р/р UA0026006 в УК в Оболонському районі м. Києва, МФО 899998.

Справу за позовомІнституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про відшкодування вартості навчання направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова