Справа № 942/231/21
Провадження № 22-ц/810/582/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Стахової Н.В.

суддів Луганської В.М., Кострицького В.В.

за участю секретаря

судового засідання Сінько А.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в спрощеному порядку апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войтенко Олександр Миколайович, на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 19 травня 2021 року, ухваленого у складі судді Проньки В.В., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 15 листопада 2011 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього в іншому шлюбі з ОСОБА_5 народилася друга дитина - син ОСОБА_6 , тобто з часу ухвалення вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів його сімейний стан змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 СК України. Крім того з 04 січня 2021 року він вимушений наймати житло квартиру для проживання своєї родини в місті Харкові, що призвело для значного збільшення витрат на утримання родини. Дана обставина підтверджується договором оренди жилого приміщення від 04 січня 2021 року та розпискою від 04 січня 2021 року. Заборгованості зі сплати аліментів він не має. Розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 15 листопада 2011 року майже в десять раз перевищує мінімальний розмір аліментів, необхідний для достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини, встановлений ст. 182 СК України.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього відповідачці на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частки його заробітку (доходу) до 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 19 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войтенко О.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що сума визначена рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 15 листопада 2011 року аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , у декілька разів перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум, що не порушує право дитини на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення її інтересів. На теперішній час сімейний стан позивача змінився, оскільки на його утриманні знаходяться дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У відповідачки також змінився сімейний стан, ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народолися донька ОСОБА_9 . Також позивач вимушений для утримання родини наймати житло, оскільки власного житла не має, що призвело до збільшення витрат на утримання родини, у зв`язку з чим погіршився майновий стан позивача порівняно з тим, що був на час ухвалення рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 15 листопада 2011 року. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна сімейного стану є самостійною підставою для зменшення аліментів незалежно від зміни матеріального стану. Зменшення аліментів, які стягнуті рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 15 листопада 2011 року до 1/8 частки заробітку позивача є розумним, не суперечить нормам матеріального права та буде справедливим балансом щодо захисту прав обох неповнолітніх дітей.

У липні 2021 року ОСОБА_10 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів. Позивач працює заступником начальника відділу прокуратури Харківської області, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, розмір якої за 2020 рік складає 526985 грн, що свідчить про стабільність доходу позивача та надає йому можливість сплачувати аліменти та утримувати сім`ю. Крім того після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів позивач у серпні 2016 року набув у власність чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які передані в оренду ТОВ «Агропродсервіс», та за які отримує орендну плату.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про відмову задоволенні позову.

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів, у тому числі у зв`язку з одруженням та народженням другої дитини від іншого шлюбу, а також несенням витрат на утримання сім`ї. Перевищення мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку не є підставою для зменшення аліментів, оскільки закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні аліментів, який цей мінімум перевищує.

Колегія суддів погоджується з висновком суду оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається та ніким зі сторін не оспорюється, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 15 листопада 2011 року у справі № 2-546/2011 позов ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_12 ) до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_5 народилася дитина ОСОБА_13 .

Дохід ОСОБА_1 за період з січня по грудень 2020 року становить 526985,38 грн що підтверджується довідкою про доходи від 19 січня 2021 року N 21-32.

ОСОБА_1 на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:006:0019, :02:006:0018, :02:005:0212, :02:005:0211, які передані в оренду Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОДСЕРВІС», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з ОСОБА_5 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що існують підстави для зменшення розміру аліментів, у зв`язку зі зміною сімейного стану, а саме: народження сина, оскільки дана обставина не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

В обґрунтування доводів позову та апеляційної скарги позивачем не надано доказів, які б свідчили, що зміна сімейного стану, у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, погіршує його матеріальний стан.

При цьому слід зазначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є працездатним, має стабільний заробіток. Позивач не надав суду належних доказів зміни свого матеріального становища після того, як було ухвалено рішення в 2011 році.

Доводи скаржника, що розмір аліментів перевищує, встановлений законодавством відповідний прожитковий мінімум на дитину, до уваги не приймаються, оскільки мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Щодо народження у відповідачки другої дитини, то цей факт не впливає на визначення розміру аліментів, які стягуються з позивача.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін. Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войтенко Олександр Миколайович, залишити без задоволення.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 08 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді