Справа № 633/178/21
провадження № 2-н/633/29/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 смт. Печеніги

Суддя Печенізького районного суду Харківської області Смирнов В.А., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства « Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію

УСТАНОВИВ:

ПАТ «Харківенергозбут» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за використану електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши надані матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України, судом було зроблено запит до Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника.

З відповіді на запит із Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області отримано відповідь за № 09-20/1439 від 23.07.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованою за адресою : АДРЕСА_2 .

Тобто, боржник за адресою, за якою здійснено нарахування заборгованості, не зареєстрована.

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019-УШ, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312, «Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», яка затверджена постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656), із змінами і доповненнями, внесеними постановою НКРЕ України від 14.10.2010 року №1338).

Виходячи з положень статтей 6, 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Разом з тим, як було встановлено судом, місце проживання ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас доказів фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням періоду такого проживання та належним чином укладеного договору про надання послуг з електропостачання до матеріалів заяви долучено не було.

Отже, суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з електропостачання, наданих за адресою: АДРЕСА_1 , вказаною у заяві про видачу судового наказу, або є власником квартири, якій надаються відповідні послуги з електропостачання.

За таких обставин суд не має можливості прийти до беззаперечного висновку про обов`язок боржника сплачувати за послуги з електропостачання за вказаною заявником адресою.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Стягувач до заяви не надав доказів існування між сторонами договірних відносин, що свідчило б про те, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг, та що саме з неї підлягає стягненню заборгованість за невиконання вимог договору.

Долучення до заяви копії типового договору, не підписаного заявником та боржником, не свідчить про наявність між сторонами безспірних договірних відносин.

Тобто, подана заява не відповідає положенням пунктів 2, 4 частини 2, пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 165, 259, 260 ЦПК України,

у х в а л и в:

У видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства « Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію - відмовити.

Роз`яснити ПАТ «Харківенергозбут», що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.А. Смирнов