Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3040/19
Провадження № 2/553/115/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.02.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чистик І.О.,

при секретарі Павленко І.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Бурбак О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бурбак Оксани Валеріївни до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач на підставі виконавчого листа від 21 липня 2017 року сплачує на користь позивача аліменти щомісячно, в твердій грошовій сумі 1000 гривень на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Представник зазначає, що стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають додаткові витрати, які складаються з наступного. Навчання дітей іноземній мові. Позивачем були укладені договори щодо навчання доньки ОСОБА_6 іноземній мові № 10 від 28 серпня 2017 року (за яким позивачем понесено витрати в розмірі 2 888,00 гривень), № 145 від 28 серпня 2018 року (за яким позивачем понесено витрати в розмірі 4 204,00 гривень), № 1 від 29 вересня 2019 року (за яким позивачем понесено витрати у розмірі 4 680,00 гривень). Крім того, позивачем було укладено договір щодо навчання сина ОСОБА_5 іноземній волі № 36 від 03 вересня 2019 року (за яким позивачем понесено витрати в розмірі 2 944,00 гривень). Відвідування занять з таеквон-до. Крім того, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвідують Федерацію таеквон-до ІТФ м. Полтава та за її відвідування та розвиток здібностей неповнолітніх дітей позивач щомісячно сплачує грошові кошти, розмір яких за період з 13 жовтня 2017 року до 03 грудня 2019 року становить 9 430,00 гривень. Наявність особливих здібностей підтверджується отриманими ними нагородами та грамотами. Витрати на лікування: 1 Витрати на стоматолога. Згідно діагноза лікаря-стоматолога було визначено необхідність встановлення ОСОБА_4 брекет-системи та протягом 2018 року позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 6 200,00 гривень. Крім того, відповідно до рекомендацій стоматолога позивачем сплачені стоматологічні послуги ще на суму 920,00 гривень. В подальшому ОСОБА_4 було поставлено брекет-ситему, розмір витрат на встановлення якої склав 8 000,00 гривень. 2. Рекомендації лікаря-терапевта. Згідно з рекомендаціями лікаря-терапевта протягом 2017-2019 років та поставлених діагнозів, що підтверджується копіями діагнозів з медичних карток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачем були понесені витрати на ліки: у 2017 році 1 795,05 гривень, у 2018 році 884,20 гривень, у 2019 році 2 182,65 гривень. Загальний розмір витрат на лікування склав 4 861,90 гривень. Витрати на оздоровлення. В період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року позивачем з метою оздоровлення неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбано путівки до оздоровчого табору на загальну суму 3 828,00 гривень. Таким чином, загальна сума додаткових витрат позивача на утримання неповнолітніх дітей склала 56 235,90 гривень, та, з урахуванням рівності обов`язку батьків, представник позивача просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в розмірі 28 117,95 гривень. Крім того, представник позивача наводить у позові обґрунтування наявності у відповідача постійного фінансового забезпечення, а отже можливості сплачувати додаткові витрати на утримання дитини. З наведених підстав, представник позивача просила суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 28 117,95 гривень, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

17 лютого 2020 року відповідачем ОСОБА_2 та його представником адвокатом Асєєвим Є.В. подано відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, згідно якого відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з викладених у відзиві підстав та стягнути з позивача ОСОБА_1 на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень (том 1, а.с. 128-159).

02 березня 2020 року представником позивача адвокатом Бурбак О.В. подано до суду відповідь на відзив (том 1, а.с. 169-171).

06 березня 21020 року відповідачем ОСОБА_2 та його представником адвокатом Асєєвим Є.В. подано заперечення до відповіді на відзив (том 1, а.с. 176-178).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовну заяву підтримали з викладених в ній підстав.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 31-32).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, починаючи з 26 червня 2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 30).

Сторони не заперечують, що неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18).

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог в частині понесення позивачем додаткових витрат на стоматологічні послуги, у тому числі зі встановленням ОСОБА_4 брекетсистеми, суду надані копії 8 актів здачі-приймання наданих послуг ФОП ОСОБА_7 (відомості про реєстрацію вказаної особи як ФОП, а також щодо наявності в нього ліцензії на надання стоматологічних послуг позивачем не надані) та відомості щодо реєстрації та наявності ліцензії на надання стоматологічних послуг у іншого ФОП ОСОБА_8 , яким підписано 3 з 11 актів, що були долучені до позову (а.с. 40-55).

В той же час стороною позивача не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що вказані витрати на стоматологічні послуги та встановлення брекет-системи ФОП ОСОБА_8 не є косметичними витратами, а здійснені саме за медичними показниками (консультативні висновки спеціалістів, відомості про встановлені діагнози).

Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що ФОП ОСОБА_7 , з яким оформлено 8 актів здачі-приймання наданих послуг має ліцензію на надання стоматологічних послуг та має право на здійснення господарської діяльності. Також позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що решта стоматологічних послуг була здійснена саме за конкретними медичними показниками (консультативні висновки спеціалістів, відомості про встановлені діагнози).

При цьому на запитання суду представник позивача пояснила, що будь-яких інших доказів на підтвердження факту додаткових витрат на стоматологічні послуги сторона позивача надати не бажає у зв`язку з відсутністю таких доказів.

З урахуванням викладеного суд вважає, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами факт наявності у позивача додаткових витрат в частині оплати стоматологічних послуг та послуг зі встановлення брекет-системи неповнолітній ОСОБА_4 .

Рекомендації лікаря-терапевта. На підтвердження наявності захворювань у дітей, на лікування яких були понесені додаткові витрати, позивачем надано дві довідки.

Так, згідно довідки, виданої на ім`я ОСОБА_4 , у період з 26 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року вона хворіла на ГРВІ та ринофарингіт, станом на 30 листопада 2018 року дитини здорова.

Згідно довідки, виданої на ім`я ОСОБА_9 , у період з 26 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року він хворів на ГРВІ та ринофарингіт, станом на 21 грудня 2018 року дитини здорова.

У зв`язку із долученням стороною позивача до матеріалів справи ксерокопій медичних карток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відтворення змісту яких є неможливим через заповнення нерозбірливим почерком, на пропозицію суду сама представник позивача не змогла відтворити зміст медичних записів, в подальшому надала суду виписки з медичних карток дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . (том 2, а.с. 72). На запитання суду представник пояснила, що в у виписці наявні всі відомості з медичних карток, які змогла прочитати сімейний лікар, решту почерку вона також не змогла розібрати.

Будь-яких інших клопотань стороною позивача не заявлено та додаткових доказів, окрім виписок з медичних карток дітей, не долучено.

Крім того, позивачем надано ряд фіскальних чеків на підтвердження факту придбання ряду медикаментів та вітамінів за період з 2017 року по 2019 рік.

У зв`язку з викладеним, при наданні оцінки позовним вимогам в частині відшкодування додаткових витрат на лікування дітей згідно рекомендацій лікаря-терапевта, а також щодо наявності у них таких хвороб, витрати на лікування яких можуть бути віднесені до додаткових витрат, суд виходить з обсягу наданих позивачем доказів з урахуванням змісту виписок з медичних карток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На підставі вивчення зазначених у виписках з медичних карток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначень медикаментів та наданих на обґрунтування їх придбання фіскальних чеків судом встановлено, що 02 грудня 2017 року ОСОБА_5 лікарем-терапевтом поставлений діагноз «Г.бронхіт» та призначено кілька медичних препаратів. З усього обсягу наданих позивачем фіскальних чеків на придбання медичних препаратів, лише один чек містить відомості про придбання 02 грудня 2017 року препаратів «Азітросандоз» та «АЦЦ 100».

Жоден інший з більш ніж 40 наданих суду фіскальних чеків про придбання медичних препаратів та вітамінів за 2017-2019 роки, не містить співпадіння відомостей щодо дат здійснення призначень лікарем медичних препаратів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 2017-2019 років із датами їх придбання в аптеках.

При цьому, суд зазначає, що на запитання суду представник позивача пояснила, що будь-яких інших доказів на обґрунтування існування захворювань у дітей та понесення додаткових витрат в цій частині сторона позивача надати не бажає у зв`язку з відсутністю таких доказів.

В той же час в розумінні ст. 185 СК України та наведеної вище практики Верховного Суду до додаткових витрат на утримання дитини відносяться не будь-які витрати на придбання ліків від сезонних захворювань, а саме особливі обставини такі як існування у дитини тяжкої хвороби, каліцтва.

Стороною позивача не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів (консультативні висновки лікарів, виписок з медичних карток із встановленими діагнозами тяжких хвороб) існування у неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таких тяжких хвороб чи каліцтва, які б потребували не поточних витрат, а саме додаткових витрат на їх лікування в розумінні ст. 185 СК України.

Щодо позовних вимог в частині витрат на оздоровлення, суд зазначає наступне.

Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані тим, що в період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року позивачем з метою оздоровлення неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбано путівки до оздоровчого табору на загальну суму 3 828,00 гривень.

На підтвердження розміру понесених додаткових витрат на перебування дітей в оздоровчому таборі у період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року, позивачем надано квитанції на загальну суму 3 828,00 гривень. Також надано квитанцію про оплату харчування ОСОБА_5 в пришкільному таборі у період з 27.05.2019 по 13.06.2019 року (а.с. 57) проте позовних вимог з цього приводу не заявлено.

Позивачем та її представником не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач проводила у зазначеному таборі оздоровлення дітей, за відповідним призначенням лікаря та за потрібністю для цього станом на 2019 рік.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не надані суду будь-які докази того, що у неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно медичних показань були наявні спеціальні потреби на відпочинок у 2019 році у оздоровчому таборі, та що вказаний оздоровчий табір відповідає наявним у дітей спеціальним потребам, а тому суд не може кваліфікувати дані витрати як додаткові згідно вимог ст. 185 СК України за особливими обставинами.

Також, суд зазначає, що не можна вважати додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, відпочинок дітей в оздоровчому таборі, оскільки позивачем не надано доказів, що ОСОБА_10 та ОСОБА_5 потребували відпочинку саме у місці, самостійно обраному позивачем.

З аналогічних підстав суд відхиляє викладені у відзиві відповідача на позов твердження про понесення ним додаткових витрат на відпочинок дітей.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог на розвиток особливих здібностей неповнолітніх дітей в частині навчання іноземній мові та занять з таеквон-до суд дійшов до таких висновків.

Навчання дітей іноземній мові. Судом встановлено, позивачем був укладений договір щодо навчання доньки ОСОБА_6 № 10 від 28 серпня 2017 року. За змістом позовної заяви позивач посилається на те, що за вказаним договором нею було понесено витрати у розмірі 2 888,00 гривень. В той же час на підтвердження вказаних витрат долучено квитанції на меншу суму 1560 гривень (408х5+424х2) (том 1, а.с. 90).

Крім того, позивачем був укладений договір щодо навчання доньки ОСОБА_6 № 145 від 28 серпня 2018 року. За змістом позовної заяви позивач посилається на те, що за вказаним договором нею було понесено витрати у розмірі 4 204,00 гривень, відповідні квитанції про оплату витрат за вказаним договором в повному обсязі долучені до позову (том 1, а.с. 94-95).

Позивачем також був укладений договір щодо навчання доньки ОСОБА_6 № 1 від 29 вересня 2019 року. За змістом позовної заяви позивач посилається на те, що за вказаним договором нею було понесено витрати у розмірі 4 680,00 гривень. В той же час на підтвердження вказаних витрат долучено квитанції на меншу суму 1560 гривень (520х3) (том 1, а.с. 90).

Крім того, позивачем було укладено договір щодо навчання сина ОСОБА_5 іноземній волі № 36 від 03 вересня 2019 року. За змістом позовної заяви позивач посилається на те, що за вказаним договором нею було понесено витрати у розмірі 2 944,00 гривень. В той же час на підтвердження вказаних витрат долучено квитанції на меншу суму 1024 гривні (320+704) (том 1, а.с. 86-87).

Однак, суд зазначає, що до особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. У зв`язку з цим, сам по собі факт додаткового навчання неповнолітніх дітей іноземній мові із частковим підтвердженням оплати цих послуг, за відсутності будь-яких доказів існування у дітей особливих здібностей чи здібностей до іноземної мови взагалі, в розумінні ст. 185 СК України, не відноситься до особливих обставин, і тому не може бути врахований при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини.

З огляду на обсяг наданих стороною позивача доказів, понесені ОСОБА_1 витрати в цій частині є витратами повсякденного життя, які покриваються за рахунок сплати відповідачем аліментів та не можуть бути віднесені до тих особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину

Відвідування занять з таеквон-до. На підтвердження існування додаткових витрат на розвиток здібностей неповнолітніх дітей в частині відвідування ними занять у Федерації таеквон-до ІТФ м. Полтава, позивачем надані ксерокопії квитанції до прибуткових касових ордерів за 2017-2019 роки. В той же час всі зазначені квитанції містять відомості про те, що платниками в них зазначена не позивач ОСОБА_1 , а самі неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , будь-яких відомостей про сплату цих добровільних внесків саме матір`ю ОСОБА_1 надані квитанції не містять.

Більш того, у всіх без виключення квитанціях зазначено, що передані суми є добровільним внеском тобто не є встановленою оплатою (додатковими витратами) за відвідування секції.

У зв`язку з цим самі по собі долучені до позову нагороди та грамоти дітей щодо їх участі у змаганнях з таеквон-до, які можуть свідчити про наявність у дітей певних особливих здібностей в цій сфері, жодним чином не доводять того, що вони відвідують вказану спортивну секцію на оплатній основі, та що оплата за відвідування ними секції була здійснена саме позивачем, тобто не доводять факт понесення позивачем ОСОБА_1 додаткових витрат на розвиток вказаних здібностей дітей у розмірі, що зазначений у позові.

Враховуючи те, що позивачем не доведено існування особливих обставин (розвиток здібностей дітей, їх хвороб, каліцтва тощо) та додаткових витрат на утримання дітей в розумінні ст. 185 СК України, суд визнає заявлені позовні вимоги про їх стягнення необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 264, 265, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166, 180,182, 191, 192 СК України, ст.ст. 60, 63 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бурбак Оксани Валеріївни до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яким є Полтавський апеляційний суд. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиІ. О. Чистик