Єдиний унікальний номер 341/2087/13-ц
Номер провадження 2/341/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Король І. Л.,

прокурора Кабаля А. І.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора Галицького району в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

в с т а н о в и в:

Прокурор Галицького району Івано-Франківської (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації в Івано-Франківській області (далі - УСЗН Галицької РДА) звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави в особі УСЗН Галицької РДА заподіяну шкоду в розмірі 3062832,00 грн.

Позовні вимоги Прокурора, з урахуванням у тому числі також і висловленої у судовому засіданні позиції, обґрунтовані наступним.

Під час досудового розслідування у межах кримінального провадження установлено, що, працюючи секретарем Дубовецької сільської ради, виконуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 липня 2008 року № 10080-р «Про виділення коштів для проведення невідкладних заходів з ліквідації наслідків стихійного лиха-повені, що сталося 23-27 липня 2008 року», ОСОБА_2 в силу неналежного виконання своїх функціональних обов`язків, передбачених статтями 42, 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не перевірила достовірність зазначених у актах обстеження та дефектних актах площ пошкоджених будівель з площами таких будівель, відображеними в інвентарних справах на будівлі щодо кожного господарства та/або, за відсутності таких інвентарних справ, з площами будівель, зазначеними у погосподарських книгах с. Дубівці. Узагальнила такі дані щодо площ пошкоджених будівель, склавши відповідні списки, і передала вказані списки голові Дубовецької сільської ради ОСОБА_1

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді сільського голови села Дубівців, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, передбачені статтями 42, 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктами 1, 11, 14, 15 Порядку використання у 2008 році субвенцій з державного бюджету обласним бюджетам Вінницької, Івано-Франківської, Закарпатської, Львівської, Тернопільської та Чернівецької областей, міському бюджету м. Чернівців для ліквідації наслідків стихійного лиха, що сталося 23-27 липня 2008 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2008 року № 689 (далі - Порядок № 689), не перевірив відомостей у дефектних актах, актах обстеження домогосподарств, затвердив їх власним підписом і печаткою ради, вніс зазначені акти на розгляд сесії сільської ради. Сформовані секретарем ОСОБА_2 списки осіб з відображенням відповідних площ пошкоджених будівель знову не звірив з даними фактичних площ відповідних домогосподарств, які містились в інвентарних справах чи погосподарських книгах, подав такі списки до УСЗН Галицької РДА для виплати відповідних субвенцій.

Прокурор вважає, що унаслідок вказаних діянь (дій та бездіяльності) відповідачів потерпілим від стихійного лиха безпідставно виплачено грошову допомогу з розрахунку на 3 580,7 кв. м площ пошкоджених будинків більше, ніж мало місце фактичне пошкодження таких будівель. У результаті потерпілим зайво виплачено 3062832,0 грн, чим державним інтересам завдано значних матеріальних збитків.

Стверджує, що розрахунок відповідних площ працівники КРВ у Галицькому районі правомірно й обґрунтовано здійснювали, виходячи із загальної житлової площі будівель згідно з даними технічних паспортів, а не, виходячи із зовнішніх обмірів житлових будинків. Водночас, звернув увагу суду, що і у випадку здійснення відповідних розрахунків, виходячи із зовнішніх обмірів житлових будинків на підставі даних технічних паспортів цих будівель, отримані дані все ж будуть меншими, ніж дані, які відображені в актах обстеження, дефектних актах і відповідних списках, поданих до УСЗН Галицької РДА.

Прокурор вважає, що вину відповідачів щодо зайвої виплати постраждалим коштів на зазначену суму встановлено постановою Галицького районного суду від 29 грудня 2011 року, якою ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, та постановою Галицького районного суду від 10 липня 2013 року, якою ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

У судовому засіданні Прокурор позов підтримав. Додатково пояснив, що у сільській раді наявні погосподарські книги, в яких зазначено площі будинків, господарських споруд мешканців села Дубівці. Готуючи узагальнені списки площ пошкоджених будівель мешканців с. Дубівці, відповідачі допустили службову недбалість, не перевіривши складені комісіями дефектні акти та акти обстеження домогосподарств щодо площ житлових будинків. Зазначив, що нанесення відповідної шкоди відповідачами також підтверджується актами ревізій КРВ у Галицькому районі. Відтак, з державного бюджету надміру виплачені кошти. Просив позов задовольнити.

Представник відповідачів, позицію якого підтримали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив повністю з огляду на таке.

Вважає, що постанови про закриття кримінальних справ від 29 грудня 2011 року та від 10 липня 2013 року не можуть бути розцінені як доказ вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зайвій виплаті на користь громадян коштів у сумі 3062832,0 грн, оскільки не містять даних, які не підлягають доказуванню у цій справі.

Зазначає про незгоду із способом здійснення обмірів площ пошкоджених будівель, який використовували працівники КРВ у Галицькому районі під час здійснення відповідних перевірок та складання актів виявлених порушень. Зокрема, вказав, що Порядок № 689 чи Порядок обстеження майна, пошкодженого унаслідок стихійного лиха, що сталося 23-27 липня 2008 року, затверджений постановою КМ України від 30 липня 2008 року № 688 (далі - Порядок № 688) не встановлювали чіткий спосіб здійснення відповідних обмірів. Тоді як фактично комісії здійснювали саме зовнішні обміри житлових будинків, оскільки зовні стіни будівель також були пошкоджені, потребували відновлювальних робіт. Повідомив суду, що, зважаючи на специфіку проживання у сільській місцевості, часто існує ситуація, коли власники домогосподарства розширюють житлову площу будинку, добудовуючи веранду, кімнату чи коридор. Водночас, зазначені добудови не відображені у технічних паспортах на будівлю чи у погосподарських книгах. Таким чином, мали місце випадки, коли площа фактично пошкоджених будівель була більша, ніж загальна житлова площа, зазначена у технічних паспортах.

Додав, що відповідно до положень Порядку № 688, Порядку № 689 чи будь-яких інших нормативно-правових актів повноваження відповідачів не включали обов`язки щодо перевірки чи контролю даних пошкоджених площ будівель, які були зазначені в актах обстеження та дефектних актах, складених і наданих відповідними комісіями згідно з вимогами указаних порядків. Наголосив, що Прокурор безпідставно тлумачить приписи пунктів 5, 8 Порядку № 688 розширено, зазначаючи про обов`язок відповідачів перевіряти зазначені в актах дані на відповідність даним, які містяться у технічних паспортах чи погосподарських книгах.

Протокольною ухвалою суду від 12 листопада 2013 року до участі у справі залучалися третіми особами без самостійних вимог на предмет спору мешканці с. Дубівці, які отримали виплати допомоги для ліквідації наслідків стихійного лиха, члени створених Дубівецькою сільрадою комісій, якими проводились обміри пошкоджених будівель та складались акти обмірів та дефектні акти, а також залучалась Дубівецька сільська рада. Після цього на адресу вказаних осіб надсилались повідомлення з роз`ясненням їхнього права заявити про свою участь у справі. Від указаних третіх осіб не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, а тому справа багаторазово у судах різних інстанцій розглядалася без таких осіб.

Відповідно до приписів статті 36 ЦПК України (у редакції, чинній на час прийняття рішення про залучення третіми особами, 2013 рік) суд повідомляє третю особу про справу, направляє їй копію заяви про залучення третьої особи і роз`яснює її право заявити про свою участь у справі. Копія заяви надсилається особам, які беруть участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, може сама звернутися з заявою про свою участь у справі. З питання залучення або допуску до участі в справі третьої особи суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, через відсутність повідомлень про згоду на участь у справі від третіх осіб, такі ухвалою до участі у справі залучені так і не були.

Згідно з частиною третьою статті 53 ЦПК України (у чинній на цей час редакції), якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Водночас, відповідно до частини другої статті 54 ЦПК України (у чинній на цей час редакції) у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Під час розгляду цієї справи суд поставив на обговорення питання щодо доцільності та необхідності залучення і виклику в судове засідання третіх осіб - громадян, членів комісій та відповідної ради.

Прокурор та відповідачі висловили думки щодо відсутності потреби у залучені до справи та виклику вказаних осіб.

Вирішуючи питання щодо залучення як третіх осіб та їх виклику в судове засідання, суд виходить з такого.

Справа багато разів розглядалась судами різних інстанцій з 2013 року. Взагалі проблема щодо отриманих виплат громадянами в селі Дубівці у зв`язку із стихією 2008 року існує більше 12 років. Відповідно до журналу судового засідання від 12 листопада 2013 року (а.с. 62-63, т. 1) суд залучив до участі у справі у якості третіх осіб Дубовецьку сільську раду та мешканців с. Дубівці, які отримали кошти. Проте від указаних третіх осіб не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі.

Зважаючи на те, що залучені як треті особи повідомлення про згоду на участь у справі до суду не подали, їм точно відомо про розгляд спору у цій справі, власними правами не скористалися; оскільки суд, як безсторонній учасник спору, не повинен проти волі осіб залучати їх до участі у справі, якщо вони самі не бажають цього; беручи до уваги позицію відповідачів стосовно питання залучення третіми особами відповідних громадян і сільської ради, до яких у них потенційно можуть виникнути позовні вимоги, суд дійшов висновку про відсутність доцільності та необхідності залучати третіми особами 204 мешканців села та сільську раду з викликом їх у судове засідання.

Також, з огляду на приписи частини третьої статті 53 ЦПК України, суд вважає, що рішення у цій справі навіть потенційно не може вплинути на права та обов`язки сільської ради, мешканців села, тобто породити нові права чи обов`язки безпосередньо вказаних осіб. Окрім зазначеного, суд також враховує тривалий період часу, протягом якого розглядається справа, безрезультатно вжиті заходи попередніми складами суду першої інстанції щодо залучення до справи третіх осіб, тягар правової невизначеності для сторін у справі, об`єктивно необхідний час та ресурси, які потрібно затратити для повідомлення 204 мешканців села та їх виклику до суду у випадку залучення як третіми особами, зважаючи на ситуацію з епідемією коронавірусу та неможливістю розгляду справи з такою кількістю учасників тощо.

Підсумовуючи усе викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду цього спору без участі третіх осіб - Дубовецької сільської ради, мешканців с. Дубівці, які отримали кошти, членів відповідних комісій.

Під час попередніх розглядів справи було ухвалено наступні рішення.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь Держави в особі Управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області заподіяну шкоду в розмірі 3062832,0 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру матеріальних збитків, що підлягають стягненню з відповідачів, шляхом зменшення суми заподіяної шкоди, що підлягає стягненню, до 614380,0 грн. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 справу ЄУН 341/2087/13-ц передано судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергелю М. Р.

У судовому засіданні 18 лютого 2021 року Прокурор та представник відповідачів заявляли клопотання про оголошення перерви та відкладення розгляду справи, оскільки хотіли додатково ознайомитися з матеріалами справи. Проте, у задоволенні вказаних клопотань суд на місці без видалення до нарадчої кімнати відмовив, оскільки справа перебуває у суді з 2016 року, багато років розглядається, а тому суд розцінив зазначені клопотання як недобросовісне ставлення до реалізації своїх процесуальних прав учасниками справи.

Заслухавши пояснення та доводи Прокурора, пояснення відповідачів і їх представника, дослідивши матеріали справи і надавши їм відповідну правову оцінку, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

У межах кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК України та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті КК України, встановлено, що для ліквідації наслідків стихійного лиха, яке сталося 23-27 липня 2008 року, на підставі списків громадян, які постраждали внаслідок стихійного лиха, поданих Дубовецькою сільською радою в УСЗН Галицької РДА, протягом серпня-грудня 2008 року здійснювалося нарахування та виплата грошової допомоги згаданим громадянам.

Також суд установив, що рішеннями Дубовецької сільської ради від 30 липня 2008 року та від 24 серпня 2008 року сформовано комісії з обстеження житлових будинків та земельних ділянок після стихійного лиха.

Вказані комісії з серпня 2008 року проводили обстеження будинків та господарських споруд мешканців с. Дубівці, Галицького району Івано-Франківської області та складали відповідні акти обстежень та дефектні акти.

ОСОБА_2 , будучи секретарем Дубівської сільської ради, протягом серпня-грудня 2008 року склала списки громадян про надання допомоги для ліквідації наслідків стихійного лиха, в яких вказала загалом на 3580,70 кв. м площі пошкоджених житлових будинків 204 жителів с. Дубівці більше, ніж визначена у технічних паспортах цих же будинків загальна житлова площа, визначена під час перевірок в актах ревізій КРВ у Галицькому районі від 08.12.2010 № 330-21/19 та від 20 червня 2011 № 330-21/8.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді сільського голови с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області, не перевірив відомостей в актах обстеження, дефектних актах, у зазначених списках, завірив їх та подав до УСЗН Галицької РДА. На підставі даних, відображених у зазначених списках, громадянам виплачено кошти для ліквідації наслідків стихійного лиха.

У межах кримінальної справи щодо обвинувачених було проведено перевірки, результати яких, викладені, зокрема в актах ревізій КРВ у Галицькому районі від 08.12.2010 № 330-21/19 та від 20 червня 2011 № 330-21/8.

Сторони у судовому засіданні погодились з тими обставинами, що вказаними перевірками установлено, що різниця між даними технічних паспортів інвентаризаційних справ на житлові будинки (загальна житлова площа будинку) та площами, зазначеними в остаточних списках до відшкодування, загалом становить 3580,70 кв. м. У зв`язку з такою невідповідністю, відповідно до висновків КРВ у Галицькому районі, на користь громадян зайво виплачено кошти у загальній сумі 3062832,0 грн. Водночас, суд зауважує, що відповідно до змісту акта перевірки від 20 червня 2011 року № 330-21/8 (т. 2 а.с. 57) детально описано виявлені порушення та способи вимірювання контролюючим органом площ будинковолодінь на прикладі 194 таких будинків (інвентаризаційних справ).

Постановою Галицького районного суду від 29 грудня 2011 року встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ним, як службовою особою, службової недбалості, яка проявилася у неналежному виконанні ним своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам (без зазначення розміру такої шкоди) та звільнено його від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 367 КК України на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Постановою Галицького районного суду від 10 липня 2013 року ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона, будучи службовою особою, вчинила службову недбалість, неналежно виконувала свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжких наслідків інтересам держави, а саме завдало значної шкоди на суму 3062832 грн. Звільнено її від кримінальної відповідальності частиною другою статті 367 КК України на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Цивільний позов, заявлений у кримінальній справі, залишено без розгляду.

Вважаючи, що протиправними діями відповідачів державі в особі УСЗН Галицької РДА завдана шкода, Прокурор звернувся до суду з цим позовом на підставі статті 1166 Цивільного кодексу (ЦК) України.

Надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною четвертою статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення судом постанов про закриття кримінальних справ стосовно відповідачів) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Принцип правової визначеності є невід`ємною складовою принципу верховенства права. Принцип правової визначеності можна охарактеризувати як вимоги до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Актуальна практика ЄСПЛ та Верховного Суду часто застосовує такі поняття як «якість та точність закону» і «законні очікування».

Заявляючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальних справи у 2011 році та 2013 році, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали «законні очікування» щодо відсутності обов`язковості для суду, який буде розглядати справу про цивільно-правові наслідки їхніх дій, постанов про закриття кримінальних справ та встановлених у них обставин.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України (у чинній на цей час редакції) ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так само чинним на цей час процесуальним законодавством установлено, що для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, обов`язковою є саме відповідна ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, а не постанова про закриття кримінальної справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що постанови про закриття кримінальних справ від 29 грудня 2011 року та від 10 липня 2013 року не є обов`язковими для суду у цій справі та не доводять наявність вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зайвій виплаті громадянам 3062832,0 грн.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

При цьому, як передбачено в частині шостій статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, як зазначив суд касаційної інстанції у своєму рішенні від 01 червня 2016 року, тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач зобов`язаний доказати наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Виходячи із загальних підстав, встановлених у статті 1166 ЦК України, відповідальність за заподіяння шкоди настає за умов наявності такої шкоди; протиправної поведінки відповідача; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Дії відповідачів у межах кримінальної справи були кваліфіковані за статтею 367 КК України (ч. 2), згідно з диспозицією якої службова недбалість полягала у невиконанні або неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб.

Так само і цивільний позов Прокурора обґрунтований протиправністю діянь відповідачів, які полягали у неналежному виконанні їхніх службових обов`язків, передбачених статтями 42, 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктами 1, 11, 14, 15 Порядку № 689 і Порядком № 688. А саме, Прокурор вважає, що ОСОБА_2 зобов`язана була в силу своїх функціональних обов`язків перевірити дані, які містилися в отриманих від комісій актах обстеження та дефектних актах, щодо пошкоджених площ будівель на їх відповідність даним щодо площ цих же будівель, які містилися у погосподарських книгах чи технічних паспортах інвентаризаційних справ, чого протиправно не здійснила під час складання списків громадян, які мали право на отримання компенсацій.

Відповідно, на переконання Прокурора, ОСОБА_1 допустив службову недбалість, оскільки неналежно виконував свої службові обов`язки, передбачені статтями 42, 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктами 1, 11, 14, 15 Порядку № 689 і Порядком № 688. А саме протиправно не перевірив дані, які містилися в отриманих від комісій актах обстеження, дефектних актах, отриманих від ОСОБА_2 узагальнених списках громадян, щодо пошкоджених площ будівель на їх відповідність даним щодо площ цих же будівель, які містилися у погосподарських книгах чи технічних паспортах інвентаризаційних справ.

З огляду на викладене, для встановлення протиправності діяння відповідачів та вини у формі необережності (протиправної недбалості), обов`язковою умовою є встановлення наявності у відповідачів відповідного обов`язку щодо вчинення тих чи інших дій, прийняття рішень.

Приписами частини третьої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( у редакції, чинній у 2008 році) установлено повноваження сільського голови. Лише пунктами 8 і 9 вказаної норми було установлено ряд повноважень, які стосуються спірних відносин, а саме сільський голова: скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів рішень ради з інших питань, що належать до її відання.

Відповідно до положень статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній у 2008 році) секретар сільської ради, серед іншого, організує підготовку питань, що вносяться на розгляд ради, вирішує за дорученням сільського, голови або відповідної ради інші питання, пов`язані з діяльністю ради та її органів.

Відповідно до Порядку № 688 цей Порядок визначає механізм обстеження житлових будинків, квартир (їх частин) незалежно від форми власності, господарських споруд, інженерних мереж і споруд, об`єктів соціально-культурного призначення (далі - об`єкти), що зазнали пошкодження унаслідок стихійного лиха у липні 2008 року.

Обстеження проводиться на підставі заяви, що подається органові місцевого самоврядування за місцем розташування об`єкта та/або земельної ділянки…

Орган місцевого самоврядування після реєстрації заяви утворює для обстеження об`єкта та/або земельної ділянки комісію у складі представників такого органу.

Обстеження об`єкта та/або земельної ділянки проводиться в одноденний строк комісією з виїздом на місце (п. 4 Порядку № 688).

У пункті 5 Порядку № 688 було установлено, що за результатами обстеження об`єкта комісія складає акт, в якому визначаються технічний стан об`єкта та основні види пошкодження.

На основі акта обстеження об`єкта комісія складає дефектний акт, в якому зазначаються обсяг і види ремонтно-відбудовних робіт.

Акт обстеження та дефектний акт затверджуються рішенням органу місцевого самоврядування, копія якого в одноденний строк надсилається заявникові та райдержадміністрації.

Дефектний акт є основою для складення відповідними підрозділами райдержадміністрації кошторисного розрахунку вартості виконання ремонтно-відбудовних робіт по об`єкту і підставою для розгляду районною або обласною держадміністрацією питання про виділення коштів для фінансування відповідних заходів.

Пунктом 8 Порядку № 688 було установлено, що на підставі актів обстеження об`єктів та/або земельних ділянок орган місцевого самоврядування узагальнює відомості про об`єкти та/або земельні ділянки, їх власників, користувачів, наймачів, орендарів або організацій, що надають послуги з утримання об`єктів, та в триденний строк надсилає їх райдержадміністрації.

Відповідно до змісту пункту 11 Порядку № 689 списки громадян для надання остаточної суми допомоги відповідно до пункту 15 цього Порядку складаються на підставі актів обстеження, що проводяться відповідно до Порядку № 688.

На підставі зазначених списків органи соціального захисту населення райдержадміністрацій, оформлюють в установленому порядку документи, необхідні для перерахування коштів.

У останньому абзаці пункту 14 Порядку № 689 передбачено, що за відсутності інвентарної з справи на житловий будинок (квартиру) або дачний будинок для надання допомоги використовуються дані погосподарських книг.

Також у пункті 15 Порядку № 689 визначено, що остаточні суми допомоги надаються для другої категорії - 850 гривень за 1 кв. метр фактично пошкодженої загальної площі житлового будинку (квартири), який підлягає ремонту або має істотні пошкодження.

Зміст зазначених вище положень правових норм дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 як секретар сільської ради, яка відповідно до положень статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконувала вказівку голови, згідно з пунктом 8 Порядку № 688 на підставі даних актів обстеження об`єктів узагальнила відомості та згідно з пунктом 11 Порядку № 689 склала списки громадян, не була зобов`язана перевіряти відповідність зазначених у актах обстеження даних площ тим даним, які містилися у технічних паспортах.

Так само викладені вище положення норм не містять вказівки на обов`язок відповідача ОСОБА_1 здійснювати перевірку даних, які містилися у наданих до сільської ради відповідними комісіями актах обстеження та дефектних актах.

Натомість у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що відповідно до пункту 5 Порядку № 688 усі дефектні акти та акти обстежень зачитувались у залі ради відповідними членами комісії і там же затверджувались рішенням ради. Саме на підставі таких рішень Дубовецької сільської ради як органу місцевого самоврядування він, як голова ради, підписував відповідні дефектні акти і підпис скріплював печаткою ради, як і будь-яке рішення вказаного органу місцевого самоврядування. Після відповідного затвердження актів, відповідна інформація, яка в них містилася, узагальнювалась у вигляді списків ОСОБА_2 та іншими працівниками сільської ради з огляду на короткі строки необхідності їх формування, які у подальшому також затверджувались рішенням органу місцевого самоврядування і ним особисто відвозились до УСЗН Галицької РДА.

Суд зазначає, що на спростування вказаних обставин Прокурор у судовому засіданні нічого не заперечив. А такі обставини відповідають вимогам Порядку № 688.

З огляду на те, що під час розгляду справи не встановлено наявність у жодного з відповідачів обов`язку перевіряти відображену в актах обстеження і дефектних актах інформацію щодо пошкоджених площ будівель на відповідність цих площ даним, які відображені у технічних паспортах на будівлі, то суд дійшов однозначного висновку про відсутність обґрунтованих підстав стверджувати про вчинення відповідачами протиправних дій у формі службової недбалості.

Іншими словами, суд не встановив протиправність і вину у діях відповідачів, оскільки останні діяли відповідно до приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Порядку № 688, зокрема в частині внесення на розгляд ради питання щодо затвердження відповідних актів обстежень, дефектних актів, узагальнення даних таких актів і формування списків з такими даними на підставі затверджених актів, внесення на розгляд ради списків для затвердження, підписання затверджених списків і подання їх до райдержадміністрації.

Водночас, суд констатує, що першочергові дані стосовно пошкоджених площ будинків відображені саме в актах обстеження і дефектних актах, які спеціально створені комісії складали на місцях, безпосередньо здійснюючи обміри будівель, пошкоджених внаслідок стихійного лиха. Тоді як затверджувала вказані акти та відображені в них дані саме Дубовецька сільська рада як орган місцевого самоврядування.

Відповідачі, як працівники органу місцевого самоврядування, не були членами створених для обстеження пошкоджених об`єктів комісій, не були наділені правом чи обов`язком у межах своєї компетенції висувати вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання членами комісій щодо внесення виправлень чи змін у дані складених актів обстеження, дефектних актів. Акти обстежень з відповідними даними, як і дефектні акти, членами комісії складались колегіально, затверджувались рішенням органу місцевого самоврядування і лише після цього вказані дані були узагальнені та сформовані у відповідні списки. Надалі зазначені дані були лише основою для складення відповідними підрозділами райдержадміністрації зведеного реєстру.

Своєю чергою, жоден з відповідачів не приймав рішення щодо здійснення безпосередньо виплат коштів, порядок яких урегульовано саме Порядком № 689 і пунктами 14, 15 якого передбачено, що виплати здійснюються, виходячи з даних інвентарної справи на житловий будинок та метрів квадратних фактично пошкодженої загальної площі житлового будинку.

Дійсно, приписами Порядку № 689 було установлено, що саме виплати повинні були здійснюватися саме за квадратні метри фактично пошкодженої загальної площі житлового будинку, тобто за площу, яка існує між зовнішніми стінами будинку і відображена у технічних паспортах. Тоді як безпосередньо порядок здійснення обстеження таких будинків і фіксації результатів таких обстежень був установлений Порядком № 688, де спосіб обстеження (обмірювання) пошкоджених площ взагалі не прописаний. Тобто не зазначено, чи комісії повинні були здійснювати відповідні обміри загальних житлових площ будинків, а чи зовнішні обміри житлових будинків, як це робилося фактично.

Також, маючи обов`язок відповідно до пункту 11 Порядку № 689 на підставі отриманих списків оформлювати в установленому порядку документи, необхідні для перерахування коштів, орган соціального захисту населення райдержадміністрацій так само мав можливість перевірити відображені у списках дані площ пошкоджених будівель на відповідність даним, зазначеним у технічних паспортах.

Таким чином, дії відповідачів під час виконання ними своїх обов`язків були лише однією зі складових усіх діянь, в результаті яких громадяни отримали право на компенсаційні виплати. Тобто, суд не встановив обставин, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв`язку саме між діяннями відповідачів та фактом отримання громадянами коштів на ліквідацію наслідків стихійного лиха, оскільки такій виплаті передували визначальні діяння і рішення багатьох інших службових осіб, відмінних від відповідачів.

Надаючи оцінку доводам Прокурора щодо заявленої до стягнення з відповідачів суми шкоди у розмірі 3062832,00 грн, суд виходить з такого.

Вказана сума обґрунтована результатами перевірок, зокрема викладеними в актах ревізій КРВ у Галицькому районі від 08.12.2010 № 330-21/19 та від 20 червня 2011 № 330-21/8 та додатках до них. Так, відповідно до змісту акта перевірки від 20 червня 2011 № 330-21/8 (т. 2, а.с. 57) і додатка-розрахунку до нього на суму 2860220,0 грн (т. 3 а.с. 81), додатку-розрахунку на суму 202810,0 грн (т. 8 а.с. 96) установлено, що вказану суму збитків (нанесеної шкоди) працівники КРВ у Галицькому районі нарахували, виходячи з даних загальної житлової площі будинків, зазначених у технічних паспортах, які містилися в інвентаризаційних справах Івано-Франківського ОБТІ.

На виконання ухвали суду до матеріалів справи долучено завірені копії вказаних технічних паспортів відповідних будинків. З їх змісту установлено, що ряд таких паспортів складено значно пізніше, ніж складені відповідні акти обстеження, дефектні акти і, навіть, виплачені кошти громадянам. Так, наприклад, технічний паспорт на будинковолодіння по АДРЕСА_1 складено лише 19.01.2009 (т. 9, а. с. 168); на будинковолодіння по АДРЕСА_2 - 11.12.2008 (т. 9, а. с. 171); на будинковолодіння по АДРЕСА_3 - 18.02.2009 (т. 10, а. с. 152); а на будинковолодіння по АДРЕСА_4 - 14.11.2005 (т. 10, а. с. 192).

Іншими словами, на час виникнення спірних відносин, тобто формування відповідних списків та їх подання до УСЗН Галицької РДА, на значну частину будинків технічні паспорти навіть не існували.

Згідно з даними погосподарських книг на будинковолодіння загальна житлова площа будинку по АДРЕСА_1 становила 24 м кв., тоді як у паспорті - 61,4 м кв., а в акті обстеження - 74 м кв. (т. 3, а. с. 94); за даними погосподарської книги загальна житлова площа будинку по АДРЕСА_3 становила 110 м кв., тоді як у паспорті - 94,3 м кв., а в акті обстеження - 100 м кв. (т. 3, а. с. 86).

Таким чином, суд на підставі наданих Прокурором розрахунків установив, що на час проведення відповідних обмірів комісіями та складення дефектних актів були будинки, щодо яких не існувало технічних паспортів, а дані щодо загальної житлової площі таких будинків, які містились у погосподарських книгах, відрізнялися від даних у складених пізніше паспортах, які брали за основу працівники КРВ у Галицькому районі під час перевірок в кінці 2010 року та у 2011 році. При цьому, різниця у даних має місце як у сторону збільшення відповідних площ, так і у сторону зменшення.

Зважаючи на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи Прокурора про те, що відповідачі під час складання списків, їх затвердження, передачі до УСЗН Галицької РДА, зобов`язані були перевірити дані актів обстеження, дефектних актів і, відповідно, таких списків на відповідність площам, відображеним у погосподарських книгах, навіть за відсутності технічних паспортів на той час. Так, з досліджених матеріалів і встановлених обставин вбачається, що під час проведення ревізій у 2010-2011 роках на підставі даних технічних паспортів, працівники контролюючого органу у будь-якому випадку виявили б невідповідність зазначених у списках даних тим даним, які містяться у технічних паспортах, оскільки дані погосподарських книг і технічних паспортів щодо багатьох будинків не співпадають.

Суд наголошує на тому, що відповідно до пункту 14 Порядку № 689 за відсутності інвентарної справи на житловий будинок (квартиру) або дачний будинок для надання допомоги використовуються дані погосподарських книг. Відповідачі безпосередньо питаннями щодо надання допомоги не займалися. Вони, в числі інших працівників органу місцевого самоврядування, займалися збором фактичних даних щодо площ пошкоджених будинків. Так, відповідні комісії, до числа яких відповідачі не входили, безпосередньо у місцях знаходження пошкоджених будівель складали акти обстеження, дефектні акти, а відповідачі отримані затверджені радою дані узагальнювали, формували списки. Водночас, вказані дії здійснювались відповідно до положень Порядку № 688. Тому підстави стверджувати, що відповідачі зобов`язані були на виконання приписів пункту 14 Порядку № 689 під час узагальнення даних затверджених актів обстежень і дефектних актів сформувати списки з обмеженням відповідних площ до відшкодування на підставі даних технічних паспортів, чи у випадку їх відсутності - погосподарських книг, у суду відсутні.

Надаючи оцінку доводам сторін в частині того, яким саме способом комісії зобов`язані були здійснювати обміри пошкоджених площ будинків, суд вважає, що, враховуючи обставини тих подій, відсутність відповідної кваліфікації у членів комісій і відсутність законодавчо визначеної процедури здійснення таких обмірів, зокрема у Порядку № 688, комісії обґрунтовано здійснювали саме зовнішні обміри будинків, а не встановлювали фактично пошкоджену загальну житлову площу цих будинків (між зовнішніми стінами).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Не зважаючи на те, яким саме способом комісії зобов`язані були здійснювати обміри пошкоджених площ будинків, суд констатує той факт, що саме допустимими доказами фактично пошкоджених площ конкретно взятих будівель у цьому випадку є дані, які містяться у актах обстеження і дефектних актах. Тоді як дані щодо площ будинків з погосподарських книг і, тим паче, з технічних паспортів, які оцінені через два роки після стихійного лиха і фактичного пошкодження будинків, не є належними і допустимими в частині доказування обставин щодо площ будинків, які фактично (реально) були пошкоджені у липні 2008 року. При цьому, жодних застережень для комісій, органів місцевого самоврядування (відповідачів) щодо відображення в актах чи списках саме належним чином зареєстрованих, зафіксованих, відображених у технічних паспортах (погосподарських книгах) площ будинків, не міститься у Порядку № 688 чи Порядку № 689.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Прокурор належними і допустимими доказами не довів нанесення державі шкоди у розмірі 3062832,00 грн.

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що Прокурор не довів протиправність дій відповідачів, причинно-наслідковий зв`язок між діяннями відповідачів та нанесенням державі шкоди, зокрема у розмірі 3062832,00 грн, а отже відсутні підстави для виникнення деліктних зобов`язань і стягнення вказаної суми на підставі положень статті 1166 ЦК України.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги Прокурора задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 1166 ЦК України, статтями 247, 258, 259, 263, 265, 272, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову прокурора Галицького району в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної неправомірними діями, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Повний текст рішення буде складено в термін до 01 березня 2021 року.

Позивач: Прокуратура Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області, місцезнаходження: м. Галич, вулиця Січинського, 7а, Івано-Франківської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя:М. Р. Мергель