ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2098/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2756/15-ц Категорія: 310040000 Василенко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

Секретар Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

представник відповідача - ОСОБА_3 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_2 - адвокат Білий М.М.

розглянувши в м. Черкаси у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Білого Миколи Михайловича на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року, ухвалене у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області під головуванням судді Василенка В.В. 23.12.2015 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

06.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що вона проживала з відповідачем ОСОБА_2 у незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем.

Позивач посилається у позові, що ОСОБА_2 життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, про стан її здоров?я не піклується, матеріально не забезпечує.

Позивач також вказує, що згідно з судовим рішенням із ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, але він їх не сплачує і на даний час виникла значна заборгованість у розмірі 10593, 70 грн.

У зв?язку з вище вище вказаним ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2015 року у цивільній справі № 707/2756/15-ц - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Білий М.М. подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що скаржник не погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, оскільки він не приймав участі у розгляді справи і не визнає вимоги щодо позбавлення батьківських прав щодо сина.

В апеляційній скарзі зазначається, що про заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2015 року ОСОБА_2 дізнався лише на початку жовтня 2021 року від колишньої дружини під час розмови, щодо нераціонального витрачання ОСОБА_1 грошових коштів, які він сплатив в рахунок погашення боргу по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі також вказується, що заочне рішення від 23.12.2015 року скаржник ОСОБА_2 не отримував, оскільки поштова кореспонденція направлялася йому за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як він проживав разом із колишньою дружиною та сином за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи відсутні докази направлення ОСОБА_2 копії заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2015 року по даній справі.

Представник скаржника - адвокат Білий М.М. звертає увагу, що після припинення спільного життя із ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не припиняв надавати матеріальну допомогу на утримання сина та систематично надавав грошові кошти готівкою, купляв речі та не вимагав від позивача ОСОБА_1 надання якихось підтверджуючих документів.

В апеляційній скарзі зазначається, що у 2017 році ОСОБА_2 виїхав на заробітки до Республіки Польща, але при цьому, він систематично надавав через своїх близьких матеріальну допомогу на утримання сина.

Представник скаржника - адвокат Білий М.М. вказує, що на даний час у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів та просить врахувати, що ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває «Д» -обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не притягувався до кримінальної відповідальності, тому відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав.

Представник скаржника звертає увагу, що позбавлення батьківства є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на які суд іде лише у виняткових випадках, а головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров?я та психічного розвитку.

У зв?язку з вище викладеними обставинами, представник ОСОБА_2 - адвокат Білий М.М. просить скасувати заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2015 року по справі № 707/2756/15-ц та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

07.12.2021 року до Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_2 - адвоката Білого М.М. про допит свідків в якому зазначається, що скаржником заява про виклик свідків не була подана до початку розгляду справи по суті з поважних причин, оскільки про існування заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2015 року йому стало відомо на початку жовтня 2021 року від колишньої дружини ОСОБА_1 під час розмови щодо нераціонального витрачання останньої грошових коштів, які ОСОБА_2 сплатив в рахунок погашення боргу по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

З урахуванням вищевикладеного, представник ОСОБА_2 - адвокат Білий М.М. просить викликати та допитати в судовому засіданні, в якості свідків: ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_3 ); ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_9 (адреса: АДРЕСА_4 ).

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу відповідача від позивача не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представник ОСОБА_2 - адвоката Білого М.М., позивача та представника позивача, які з?явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та ухвалюючи заочне рішення про задоволення позовних вимог позивача про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Районний суд, позбавляючи батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходив із наявних у справі доказів та на підставі свого внутрішнього переконання прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини, не приймає участі у його вихованні, не піклується, матеріально не забезпечує, має заборгованість по сплаті аліментів .

Колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції сторони проживали у незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір?ю. Відповідач ОСОБА_2 життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, про стан її здоров?я не піклується, матеріально не забезпечує.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов?язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім?ї.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов?язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов?язків.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об?єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20).

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б слугували безумовною підставою до позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, та неможливості зміни відношення батька до дитини.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов?язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв?язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Крім того, в силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання батьком свого обов?язку щодо виховання дитини, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Черкаської районної державної адміністрації від 18.04.2014 року (а. с. 38), вбачається про доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , так як у вихованні сина участі не приймає, тому позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина відповідає інтересам дитини та є доцільним.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вказаний висновок недостатньо обґрунтованим, так як про засідання комісії з питань захисту прав дітей щодо розгляду питання про позбавлення батьківських прав відповідача не повідомляли, не заслуховували пояснення останнього з приводу неможливості виконання ним своїх обов?язків, а також не враховано інші обставини, які перешкоджали батьку у тому, щоб брати активну участь у вихованні дитини. Крім того, вказаний висновок не містить даних, які б свідчили про те, що спілкування дитини з батьком буде негативно вливати на її психоемоційний стан та буде суперечити її інтересам.

Оспорюючи заочне рішення про позбавлення батьківських прав, відповідач ОСОБА_2 демонструє своє бажання змінити відношення до дитини та віднайти можливість як спілкуватися з дитиною та фінансувати її потреби.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, виходячи з принципу справедливості, розумності, з урахуванням потреб малолітньої дитини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення районного суду про позбавлення батьківських прав не відповідає найкращим інтересам дитини та є таким, що ухвалене за неповно встановлених обставин справи та за не доведеності тих обставин справи, які суд вважав встановленими.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами скаржника щодо порушення судом норм процесуального права , що є обов`язковою підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки районний суд в порушення вимог закону розглянув позовні вимоги про позбавлення батьківських прав без участі відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час розгляду справи, що вбачається із наявних в матеріалах справи доказах, оскільки скаржник обґрунтовував вказані порушення вимог закону не лише в доводах заяви про перегляд заочного рішення суду, але й в доводах апеляційної скарги, що дає підстави апеляційному суду для скасування незаконного рішення суду.

Тому за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 - адвоката Білого М.М., оскільки доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, спростовують висновки районного суду, який не звернув належної уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а суд може лише у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері задовольняти вимоги про позбавлення батьківських прав, але , виходячи лише із інтересів та захисту прав дитини.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, спростовують висновки суду першої інстанції, тому підлягають задоволенню апеляційним судом вимоги апеляційної скарги щодо скасування заочного рішення районного суду та прийняття нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Білого Миколи Михайловича - задовольнити.

Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.О. Єльцов

В.Г. Бородійчук