Провадження № 2-др/752/85/21
У Х В А Л А

25 жовтня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_1 про здійснення відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_1 про здійснення відшкодування.

При ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу.

13.10.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в даній справі.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не повідомлялись.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п. 4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача ОСОБА_1 представляв адвокат Дядейко О.О. відповідно до договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року. Адвокатом Дядейком О.О. було подано відзив на позов та уточнений відзив від 13.05.2019 року, в якому останній просив врахувати судові понесені відповідачем судові витрати, орієнтовний розмір яких становить 14 500,00 грн. й які можуть бути збільшенні в залежності від кількості судових засідань та інших причин.

13.10.2021 року відповідачем подано суду заяву про стягнення на її користь з позивача понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 18 700,00 грн. До поданої заяви додано акт виконаних робіт від 15.04.2021 року до договору про надання правової допомоги № 26-01-18 від 26.01.2018 року, додаткову угоду від 01.07.2018 року до договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року, копію меморіального ордеру № 53422342 від 08.02.2020 року на суму 1 350,00 грн., плачених ОСОБА_1 за послуги згідно договором від 03.02.2020 року, виписку про рух коштів по картці від 06.08.2021 року, клієнт: ОСОБА_2 , згідно якої 18.10.2018 року ОСОБА_3 перерахував 10 150,00 грн.

Разом з тим, як вбачається зі змісту договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року, а саме: п. п. 2.1., 2.2., вартість надання юридичних послуг (адвокатської винагороди) визначається згідно додатку до цього договору, та остаточно розраховується шляхом складання всіх сплачених сум в межах цього договору. Розрахунок провадиться готівковим або безготівковим шляхом в порядку 100% передплати на підставі виставленого рахунку на протязі 3-х календарних днів з дня його виставлення.

Однак, матеріали справи не містять додатку до договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року, в якій би було обумовлено фіксовану ціну гонорару адвоката, виставлених рахунків та підтвердження їх оплати у заявленому відповідачем ОСОБА_1 розмірі.

Наданий ОСОБА_1 акт виконаних робіт від 15.04.2021 року до договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року з визначанням в ньому вартості виконаних робіт у розмірі 18 700,00 грн. не є додатком до договору і не є підтвердженням вартості надання юридичних послуг (адвокатської винагороди), як то визначено договором № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року, адже умовами останнього складання та підписання акту виконаних робіт договором передбачено для визначення остаточного переліку послуг та їх об`єму, що потрібен клієнту.

Надані ОСОБА_1 копія меморіального ордеру № 53422342 від 08.02.2020 року на суму 1 350,00 грн., оплачених ОСОБА_1 за послуги згідно договором від 03.02.2020 року, та виписка про рух коштів по картці від 06.08.2021 року, клієнт: ОСОБА_2 , згідно якої 18.10.2018 року ОСОБА_3 перерахував 10 150,00 грн., не є належним підтвердженням понесених витрат на правову допомогу у справі відповідно до договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року, оскільки 1 350,00 грн. сплачені за послуги згідно договором від 03.02.2020 року, відомості про який матеріали справи не містять, а перерахування в розмірі 10 150,00 грн. саме на виконання умов договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року ОСОБА_4 не доведено й з виписки не вбачається. Сплата інших сум ОСОБА_1 на виконання умов договору № 26-01-18 про надання правової допомоги від 26.01.2018 року не встановлена.

За таких обставин, суд вважає, що подані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у справі за позовом ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_1 про здійснення відшкодування документально не підтверджені, у зв`язку з чим підстав для їх стягнення суд не вбачає і відмовляє в прийнятті додаткового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 352, 353 ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

відмовити у прийнятті додаткового рішення за заявою відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_1 про здійснення відшкодування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.С. Хоменко