Дата документу 12.02.2021
Справа № 334/7716/18
Провадження № 2/334/202/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований тим, що у вересні 2018 року у Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області позивач дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього, на підставі виконавчого напису нотаріуса №1026 від 27.12.2017 року.

З матеріалів ВП №57193070 отримав копію виконавчого напису 1026 від 27.12.2017 року, який вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимиром Івановичем 27.12.2017 року за заявою ОСОБА_2 , щодо звернення стягнення на майно позивача, в рахунок нібито безспірної заборгованості за договором позики №58 від 30.01.2017 року та договором про зміни до договору позики від 24.05.2017 року за №442, в сумі 2379700 гривень, з заборгованістю позивач категорично не згодний.

Вважає, що приватний нотаріус вчинив вищенаведений виконавчий напис з порушенням чинного законодавства, не пересвідчившись у безспірності заборгованості чи взагалі її наявності, а саме у позивача перед ОСОБА_2 , не врахувавши факт відсутності надісланої письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю, тобто позивачу, порушено вимоги ст. 33, 35 ЗУ «Про іпотеку», ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат».

В порушення пункту 4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус під час вчинення виконавчого напису не зазначив прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, одночасно вказано два види стягнення: суми, що підлягають стягненню, та звернення стягнення на майно, що є неможливим, не враховано, що позивач не є боржником, та йому взагалі не пропонувалося здійснити виконання нібито існуючих зобов`язань у ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 , що не дозволяло вчиняти виконавчий напис, так як від нього не вимагалося погашення заборгованості чи передача предмету іпотеки ОСОБА_5 , тобто порушено процедуру звернення стягнення на майно.

Після отримання вимоги від ОСОБА_2 через приватного нотаріуса, ОСОБА_4 заявою від 12.12.2017 року повідомила приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. свою не згоду з сумою боргу, більше того вказала про оскарження договорів на підставі, яких ОСОБА_2 намагався провести стягнення, при цьому застерігала нотаріуса щодо невчинення ніяких нотаріальних дій. Але нотаріусом була проігнорована ця заява-вимога, яка вказувала на відсутність безспірності заборгованості ОСОБА_4 .

Позивач зазначає на відсутність у відповідача доказів підтверджуючих безспірність заборгованості та її існування на дату вчинення виконавчого напису, відсутність засвідченої стягувачем письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана майновому поручителю, а також будь-яких інших письмових доказів, які підтверджують безспірність заборгованості відповідно до норм статті 88 Закону України "Про нотаріат", пункту 283, 284 Інструкції та підпункту "б" частими 2 пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172.

Позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимиром Івановичем №1026 від 27.12.2017 року, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач у судовому засіданні заперечував можливість задоволення позовних вимог. Надав відзив, відповідно до якого зазначив, що на початку 2016 року ОСОБА_4 звернулася до від подача із проханням позичити їй грошові кошти в розмірі 36000 доларів США, на що він погодився. У зв`язку із вказаним між ними був укладений договір позики 25.02.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимиром Івановичем реєстр №108, згідно з ким він при укладенні цього договору передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 979200 грн. терміном о 31.12.2016 року. При цьому сторони зобов`язалися у 10-денний термін укласти договір іпотеки на виконання забезпечення договору позики. Після того, ОСОБА_4 повторно звернулася до відповідача із проханням позичити грошові кошти у розмірі 44000 доларів США. ОСОБА_2 погодився надати їй у позику зазначену суму грошових коштів, за наслідком чого між ними було укладено договір позики 30.01.2017 року, згідно з яким ОСОБА_4 отримала кошти в сумі 1254000 грн. терміном до 24.05.2017 року. У подальшому сторони уклали договір про зміну до договору позики, згідно з яким ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 2379700 грн. терміном до 1.11.2017 року. Однак з настання терміну повернення грошових коштів ОСОБА_4 кошти не повернула. В зв`язку із викладеним відповідач звернувся до приватного нотаріуса за виконавчим написом. Нотаріусом було дотримано всіх необхідних процедур, про що свідчать документи: супровідний лист від 07.11.2017 року вихід. №232/02-24, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, супровідний лист від 7.11.2017 року за вихід. №233/02-24, заява ОСОБА_2 . Діюче законодавство немає обмежень щодо двох видів стягнень у виконавчому написі. Відповідач вказує на те, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки оскаржується дії нотаріусу. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача заперечував щодо можливості задоволення позову. Навів пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Третя особа надала письмові пояснення з приводу суті справи. Вказала, що підтримує позов. Зазначила, що після отримання від ОСОБА_2 вимоги через приватного нотаріуса вона повідомила нотаріуса про свою незгоду із сумою боргу та про намір оскаржити договори в суді, проте це було проігноровано.

Представник державної виконавчої служби надав заву про слухання справи за його відсутності.

Приватний нотаріус в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

27 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі, посвідченому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. 7.02.2017 року за реєстровим №63 та договорі про зміни до іпотечного договору, посвідченому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. за реєстровим №443.

Відповідно до свідоцтва від 27.12.2017 року приватним нотаріусом Грищенко В.І. посвідчено, що заяву ОСОБА_2 щодо порушень умов договору позики в частині повернення грошових коштів передано ОСОБА_4 .

Згідно з договором позики від 30.01.2017 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 1254000 грн. до 24.05.2017 року

Відповідно до договору від 24.05.2017 року про зміни до договору позики 30.01.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , змінено перший абзац договору позики №58,а саме зазначено про передачу грошових коштів в розмірі 2379700 грн. терміном до 1.11.2017року.

На виконання договору позики від 30.01.2017 року за реєстровим №58, а також усіх додаткових угод до нього, між ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) уклали іпотечний договір 7.02.2017 року, з яким предметом іпотеки виступив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

7.11.2017 року ОСОБА_4 отримала через нотаріуса Грищенко В.І. заяву ОСОБА_2 щодо порушень умов договору позики та пропозиції повернути грошові кошти у 30 денний термін.

12.12.2017 року ОСОБА_4 надала заяву приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. про невизнання суми боргу та бажання оспорювати договір позики.

27 грудня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. видано виконавчий напис за яким звернуто стягнення на житловий будинок літ. А, житловою площею 24,4 кв.м. загальною площею 45,2 кв. м. сарай літ.Б, вбиральня літ.Д, водопровід №2, басейн літ. К, паркан №№5, 6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та був переданий в іпотеку за іпотечним договором №63 та договором про зміни до іпотечного договору в якості забезпечення зобов`язань боржника ОСОБА_4 за договором позики від 30.01.2017 року, строк платежу за яким настав 01.11.2017 року період, за який здійснюється стягнення з 1 червня 2017 року по 1 листопада 2017 року; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 невиплачені в строк на підставі договору позики від 30.01.2017 року в розмірі 2379700 грн. У зв`язку з несвоєчасним поверненням позики боржником сума боргу стягується з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та сплачується пеня в розмірі 1 відсоток від суми, що підлягає поверненню, за кожний день прострочення виконання.

Постановою від 11.09.2018 року державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Красних О.Д. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1026, виданий нотаріусом Грищенко В.І. 27.12.2017 року, про звернення стягнення на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

7.11.2017 року ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про передання ОСОБА_1 заяви про порушення ОСОБА_4 умов договору позики та вказане на те, що у випадку невиконання останньою договору позики в частині повернення коштів буде розпочато звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №63 та договором про зміни до іпотечного договору в якості забезпечення зобов`язань боржника ОСОБА_4 за договором позики від 30.01.2017 року.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат"

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Виходячи з норм Закону України "Про нотаріат", у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є одним з видів виконавчих документів.

Згідно з ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Проте виданий виконавчий напис не відповідає вказаним вимогам законодавства, оскільки в ньому зазначено два боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

При цьому, зазначаючи звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, нотаріус не вказав суму заборгованості, в рахунок якої відбувається звернення.

В той же час, зазначено про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_4 в розмірі 2379700 грн.

У виконавчому написі зазначено, що в зв`язку з несвоєчасним поверненням позики боржником сума боргу стягнута з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та пені в розмірі 1 відсоток від суми, що підлягає поверненню, за кожний день прострочення виконання, проте розрахунок індексу інфляції та пені нотаріусом у виконавчому написі не наведений.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 76-81, 263-265, 272, 273, 274-279, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27.12.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимиром Івановичем та зареєстрований в реєстрі за № 1026 про звернення стягнення на житловий будинок літ. А , житловою площею 24,4 кв.м. загальною площею 45,2 кв. м. сарай літ.Б, вбиральня літ.Д, водопровід №2, басейн літ. К, паркан №№5, 6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 невиплачені у строк на підставі договору позики грошові кошти в розмірі 2379700, грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст виготовлено 12.02.2021 року.

Суддя О.М. Гнатюк