КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Захарком Іваном Ігоровичем, який діє на підставі договору, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного підприємства "Укроборонсервіс" про стягнення премії та доплат як заохочувальних та компенсаційних виплат до заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ДП ДК "Укрспецекспорт" - ДП "Укроборонсервіс", згідно з яким просила: стягнути з відповідача на її користь премію у розмірі 20 500 грн. 00 коп., надбавку у розмірі 16 502 грн. 50 коп., а всього - 37 002 грн. 50 коп.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що з 09.11.2020 року по 01.03.2021 року вона працювала на посаді Заступника начальника виробничого відділу центру озброєння і військової техніки виробничого управління Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - ДП "Укроборонсервіс".

При цьому, працюючи на посаді Заступника начальника виробничого відділу центру озброєння і військової техніки виробничого управління ДП Державної компанії "Укрспецекспорт" - ДП "Укроборонсервіс", позивач приймав безпосередню участь в організації та участі підприємства в тендері на закупівлю робіт і послуг з ремонту та обслуговування озброєння і військової техніки та НВЧ-приладів в інтересах Збройних Сил України, внаслідок виконання якого підприємство отримало значні грошові кошти.

У свою чергу, їй з боку відповідача була передбачена виплата премії за участь і перемогу та подальше виконання договору в тендері на закупівлю робіт і послуг з ремонту та обслуговування озброєння і військової техніки та НВЧ-приладів в інтересах Збройних Сил України, внаслідок виконання якого підприємство отримало значні грошові кошти.

Так, позивач вказував, що згідно з Графіком виплати премій, затвердженого Директором ДП "Укроборонсервіс" Вороніним В.О., Центру ОВТ за 2019-2020 роки підлягала виплаті премія у розмірі 1 посадового окладу.

Разом з тим, позивач зазначав, що станом на день звернення до суду з цим позовом, відповідач не виплатив їй премію за лютий 2021 року, яка, враховуючи посадовий оклад у розмірі 20 500 грн. 00 коп., становила 20 500 грн. 00 коп.

Крім того, позивач зауважував, що їй також не було сплачено надбавку за особливі умови, характер праці (інтенсивність, складність, напруженість) у розмірі 30% від посадового окладу за лютий 2021 року, що становить 16 502 грн. 50 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 111-122).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обгрунтування своєї апеляційної скарги, позивач вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що вона не приймала безпосередню участь в організації тендеру, адже вона працювала на посаді Заступника начальника виробничого відділу центру озброєння і військової техніки виробничого управління ДП ДК "Укрспецекспорт" - ДП "Укроборонсервіс", приймала безпосередню участь в тендері, пов`язаному з виконанням Контракту з Міністерством оборони України від 05.08.2020 року за № 370/3/5/6/2/31, що вбачається із Графіку премій персоналу Центру ОВТ за 2019-2020 роки, підписаного з боку Заступника директора з виробництва Матіїшена Р.В., та затвердженого Директором ДП "Укробороносервіс" Вороніним В.О., яким передбачено, що премія за виготовлення СВЧ приборів підлягає виплаті персоналу центру ОВТ у лютому 2021 року, який судом досліджено не було.

При цьому, вказує на неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_1 не була знайома зі змістом наказу ДП "Укробороносервіс" за № 10-з віл 26.02.2021 року "Щодо надбавки працівникам підприємства", а сам текст наказу спочатку погоджувався з іншим змістом, тобто з передбаченням надбавки позивачу (а.с. 124-127).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 136, 137).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2021 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с. 138).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК Україниапеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до нормматеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошову виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробіток, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ст. 2 Закону України "Про оплату праці").

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Як встановлено ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч. 3 ст. 97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті, тобто вони встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про колективні договори і угоди" колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

У відповідності до ст. 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції, а в колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплати (доплат, надбавок, премій та ін.).

Статтею 18 КЗпП України визначено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про оплату праці" договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, в тому числі умови запровадження та розміри премій встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Так, відповідно до статуту Державного підприємства Державної компанії "Укрсепецекспорт" - Державного підприємства "Укроборонсервіс", затвердженого Наказом Державного концерну "Укроборонпром" від 20.05.2019 року за № 120, ДП ДК "Укрсепецекспорт" - ДП "Укроборонсервіс" є державним некомерційним підприємством, реорганізованим шляхом перетворення ДП "Укроборонсервіс" відповідно до постанови КМ України від 09.10.1996 року за № 1247.

Основним показником фінансових результатів господарської діяльності підприємства є прибуток (п. 9.1 Статуту).

Виробничі, трудові і соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією підприємства регулюються колективним договором (п. 11.5 Статуту).

Зборами представників підрозділів трудового колективу ДП "Укроборонсервіс" від 16.08.2018 року схвалено Колективний договір на 2018-2021 роки, який зареєстрований в "Укроборонсервіс" 31.10.2018 року, а також в Управлінні праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, з відповідними доповненнями.

Наказом № 178 від 30.11.2020 року ДП "Укроборонсервіс" затверджено Положення про надбавки до посадових окладів працівникам ДП "Укроборонсервіс" та Положення про преміювання ДП "Укроборонсервіс".

Колективним договором на 2018-2020 роки, схваленим Зборами представників підрозділів трудового колективу ДП "Укроборонсервіс" від 16.08.2018 року та Положенням про преміювання працівників ДП "Укроборонсервіс", затвердженого наказом ДП "Укроборонсервіс" за № 178 від 30.1.2020 року, передбачено, що відповідно до п. 3.22 вказаного Колективного договору за умови стабільного фінансового стану підприємства (в межах фінансових можливостей) адміністрація за погодженням з Радою може запровадити наступні форми додаткової заробітної плат і економічного стимулювання ефективності праці: доплати, премії, винагороди та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, можливість застосування та розмір (норма) яких визначається відповідним Положенням, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Тобто, основною умовою в наданні премії відповідно до умов Колективного договору є стабільний фінансовий стан підприємства (в межах фінансових можливостей), й визначене право, а не обов`язок такого підприємства щодо проведення доплати, премії, винагороди та інших заохочувальних та компенсаційних виплат працівникам підприємства.

Також, стабільний фінансовий стан ДП "Укроборонсервіс", як підстава надання премії, передбачений і Положенням про преміювання.

Зокрема, п. 15 вказаного Положення про преміювання передбачено, що преміювання працівників здійснюється з урахуванням виявленою виробничої ініціативи та винахідливості та у разі відсутності дисциплінарних стягнень, а також за умови стабільного фінансового стану підприємства та у межах фінансових можливостей. Виплата премії не є обов`язком, а засобом заохочення. Під премією за виконання особливо важливих робіт і завдань відповідно до п. 2.1 Положення про преміювання розуміється участь у підготовці та забезпеченні виконання проектів (договорів та контрактів), за результатами яких підприємство одержало значні доходи, виконання спеціальних, термінових, додаткових, позапланових робіт, а також заходів, спрямованих на зниження трудових і матеріальних витрат підприємства, що фактично надало результати.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2790цс16, ч. 3 ст. 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина 4 статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегіть попереджений.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.11.2020 року по 01.03.2021 року вона працювала на посаді Заступника начальника виробничого відділу центру озброєння і військової техніки виробничого управління Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - ДП "Укроборонсервіс".

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилалася, серед іншого, не те, що у зв`язку з її участю в організації та участі підприємства в тендері на закупівлю робіт і послуг з ремонту та обслуговування озброєння і військової техніки та НВЧ-приладів в інтересах Збройних Сил України, внаслідок виконання якого підприємство отримало значні грошові кошти, відповідач повинен був виплатити їй премію у розмірі 1 посадового окладу, однак вказаної виплати не здійснив.

Разом з тим, відповідно до Довідки щодо фінансових показників виконання (результативності) державного контракту з Міністерством оборони України від 05.08.2020 року № 370/3/5/6/2/31 (за номером ДП "Укроборонсервіс" № Д29-5.1.1/205А) на постачання НВЧ приладів, яка адресована директору ДП "Укроборонсервіс" від начальника управління економіки та фінансів, встановлено, що у результаті неякісного опрацювання та підготовки розрахунково-калькуляційних матеріалів працівниками виробничого управління призвело до неприйняття 2493 ВП МОУ та замовником частини витрат у складі собівартості виготовлення НВЧ-приладів як "необхідних" і як результат це призвело до падіння обсягів реалізації за державним замовленням (контрактом) з Міністерством оборони України від 05.08.2020 року № 370/3/5/6/2/31 (за номером ДП "Укроборонсервіс" № Д29-5.1.1/205А) на 2 812 225 грн. 26 коп. та причинило зниження рівня прибутковості на 255702 грн. 33 коп.

Відповідно до наказу ДП "Укроборонсервіс" № 7-з від 18.02.2021 року щодо преміювання премія для ОСОБА_1 склала 0 % від окладу, який був погоджений заступником директора з виробництва та начальником управління - начальником центру ОВТ та іншими посадовими особами у складі 7 (сім) осіб, до кола повноважень яких віднесено вирішення даного питання, без зауваження.

Також, відповідно до Наказу ДП "Укробороносервіс" за № 10-з від 26.02.2021 року щодо надбавки працівникам підприємства, надбавка ОСОБА_1 склала 0% від окладу, який погоджений посадовими особами у складі 7 осіб, до кола повноважень яких віднесено вирішення даного питання, без зауваження.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що, зважаючи на фінансовий стан підприємства та з урахуванням Положення про надбавки до посадових окладів працівникам ДП "Укробороносервіс" та Положення про преміювання працівників ДП "Укробороносервіс", Колективного договору ДП "Укробороносервіс", в межах наявного у нього права та повноважень правомірно вирішив питання про можливість ДП "Укробороносервіс" преміювати позивачу ОСОБА_1 за лютий 2021 року та надання позивачу надбавки до заробітної плати за лютий 2021 року, що підтверджується відповідними погодженнями посадових осіб, до кола повноважень яких віднесено вирішення даного питання, без зауваження, за наслідками яких видав відповідні накази про не надання позивачу премії та надбавки, визначивши їх у розмірі 0 %.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували наявність у відповідача обов`язку виплатити позивачу саме 30 % надбавки за виконання останнім своїх посадових обов`язків.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки Графіку виплат премій, затверджений директором ДП "Укроборонсервіс", за 2019-2020 роки, колегія суддів відхиляє, адже у матеріалах справи документ з такою назвою відсутній.

Інші доводи апеляційної скарги, які, на думку скаржника, є підставою для скасування рішення, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позивачем заявлених позовних вимог.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Захарком Іваном Ігоровичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного підприємства "Укроборонсервіс" про стягнення премії та доплат, як заохочувальних та компенсаційних виплат до заробітної плати, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська