КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 370/2811/13-ц

02 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Заришняк Г.М.

- Рубан С.М.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Мазки Н.Б., за заявою представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» Голікової Оксани Володимирівни про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Голікова О.В. звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, в якій просила суд:

- видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Макарівського районного суду Київської області у справі № 370/2811/13-ц;

- поновити АБ «Укргазбанк» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання рішення Макарівського районного суду Київської області у справі № 370/2811/13-ц до виконання.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 17.03.2014 року Макарівським районним судом Київської області видано виконавчий лист на виконання рішення суду у справі № 370/2811/13-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Отримавши виконавчий лист Банк передав їх на примусове виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У довідці, виданої Голосіївським ВДВС в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.10.2020 року № 115665, зазначено, що 26.06.2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається із вказаної довідки виконавчий документ було втрачено під час пересилки поштою. При цьому, підтвердження відправлення документів неможливо надати, оскільки реєстри вихідної кореспонденції вже знищено за закінченням терміну зберігання.

Посилаючись на те, що у ПАТ АБ «Укргазбанк» відсутні виконавчі листи, просила заяву задовольнити.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Голікової О.В. про видачу дублікату виконавчого листа.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09.09.2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що факт втрати виконавчого листа підтверджується Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві.

Вказував на те, що про направлення постанови про повернення виконавчого листа на адресу стягувача, АБ «Укргазбанк» дізнався з довідки № 115665 від 08.10.2020, а заява АБ «Укргазбанк» про видачу виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання була направлена до суду 23 жовтня 2020 року, тому вважає, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Посилався на те, що Банк не може надати будь-яких інших доказів, крім довідки, виданої органом державної виконавчої служби, на виконанні в якому знаходився виконавчий лист, про втрату виконавчого документу, оскільки таких документів не існує на даний час.

Вважає, що всупереч вимог ст.. 2, 10, 13, 79, 80, 263, 264, 365 ЦПК України, суд першої інстанції взагалі не дослідив обставину втрати виконавчого документа, яка є вирішальною, не врахував висновків викладених у постановах ВС від 17.09.2020 у справі № 344/18277/18, від 15.09.2020 у справі № 753/18590/17, від 09.10.2019 у справі № 2- 6471/6 у подібних правовідносинах.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник АБ «Укргазбанк» - Зарубайко П.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів про звернення особи із заявою про видачу дублікату виконавчого листа в межах строку передбаченого п. 17.4 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, не надані докази втрати виконавчого листа, не зазначено чи не є подання фактичним зловживанням процесуальними правами, чи не закінчився строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання, в якій він просив як видати дублікат виконавчого листа, так і поновити строк для пред`явлення його до примусового виконання. У заяві наведені доводи стягувача щодо наявності підстав, на його думку, як для видачі дублікату виконавчого листа так і для поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви не дослідив заяву стягувача, не перевірив її доводи та вимоги, не надав жодної оцінки доказам, які були долучені до заяви, а лише послався на норми, які регулюють питання видачі дублікату виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 14-Ф/08-38 від 20 червня 2008 року в сумі 5 262,91 доларів США та 6 735,54 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту строкової - 3 219,00 доларів США; заборгованості по кредиту простроченої - 1 929,38 дол. США; заборгованості по процентах поточної - 52,79 дол. США; заборгованості про процентах простроченої - 61,74 дол. США; пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 6 115,76 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 619,78 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф за невиконання умов договору застави в розмірі 4 325,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати в розмірі 488,02 грн. сплаченого позивачем судового збору.

17 березня 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» було видано виконавчий лист (а.с. 82-83).

26.06.2016 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніком В.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 84).

У довідці від 08.10.2020 року № 115665 Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначено, що згідно даних АСВП 03.12.2014 на виконання у Відділ надійшов виконавчий лист № 370/2811/13-ц, виданий 17.03.2014 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» кредитної заборгованості в розмірі 5 262,91 доларів США та 6 735,54 грн. (виконавче провадження № 45662167). 26.06.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві в порядку п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з мотивувальною частиною: транспортний засіб боржника не виявлено протягом року з дня оголошення в розшук. Виконавчий документ повернуто на адресу стягувача поштою. Перевіркою АСВП встановлено, що повторно вказаний виконавчий документ до відділу на виконання не надходив. Оскільки виконавче провадження було знищено, надати довідку про втрату виконавчого документа виявляється неможливим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред`явлення.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.п. 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №910/7155/14, від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС міста Київ від 26.06.2017 року виконавчий документ №370/2811/13-ц повернено стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ч.5 ст.37 вказаного Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця від 26.06.2017 року, а тому ПАТ АБ «Укргазбанк» мав право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 27.06.2020 року.

З даною заявою банк звернувся до суду лише 30 жовтня 2020 року.

З наведених обставин справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» пред'явивши виконавчий лист №370/2811/13-ц до примусового виконання до жовтня 2020 року не виявляв зацікавленості щодо ходу виконавчого провадження.

Посилання ПАТ АБ «Укргазбанк» на те, що про втрату виконавчого документа банк дізнався з довідки № 115665 від 08.10.2020 року лише 29 Голосіївського районного відділу ДВС міста Київ, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки інформація про хід виконавчого провадження не є закритою, а знаходиться у відкритому доступі в Реєстрі виконавчих проваджень. Стягувач повинен був цікавитися ходом виконавчого провадження.

При цьому колегія суддів враховує, що як відповідно до ст.111 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, так і згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року стягувач як сторона виконавчого провадження наділений широким колом повноважень щодо контролю за діями виконавця, в тому числі має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем не використано свого права, передбаченого вимогами Закону, як сторони виконавчого провадження, в тому числі на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Отже, ПАТ АБ «Укргазбанк» не надав доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав, зокрема вчинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення у справі №370/2811/13-ц.

Посилання заявника щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання з посиланням на Конституцію України та практику Європейського суду з прав людини щодо гарантії виконання судових рішень, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року №2-988/10, від 23 січня 2020 року у справі №523/3338/18.

Колегія суддів вважає, що факт втрати оригіналу виконавчого листа знайшов своє підтвердження, в той же час підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні у зв`язку із тим, що ПАТ АБ «Укргазбанк» пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надав доказів поважності причин пропуску такого строку, які б перешкодили заявнику дізнатися про повернення виконавчого документу та пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Макарівського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, заінтересована особа: боржник - ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2021 року.

Головуючий: Судді: