Справа № 452/1096/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" жовтня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря Страхоцької Т.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що проживає в с. Садковичі Самбірського району Львівської області та працює начальником поштового відділення цього ж села.

Відповідач ОСОБА_2 01.03.2021 року зневажливо поставилась донеї, порушуючи її право честі, гідності та ділової репутації, коли вона проводила роботи по відведенню води з власного подвір`я в придорожню канаву, в агресивній формі вимагала припиненняцієї роботи, мотивуючи тим, що вода потече до неї на подвір`я.На її заперечення, що територія, куди проводить воду, є для загального користування і не являється її приватною власністю, остання разом зі своїм неповнолітнім сином схопила її лопату, погрожуючи їй фізичною розправою, обзивала її нецензурними словами в присутності односельчан та своїх неповнолітніх дітей. До образ долучилась і її мати - жінка похилого віку. Стримуючи свої емоції, вона була змушена завершити роботу. На її зауваження та зауваження односельчан ОСОБА_2 реагувала агресивно. Не витримуючи такого емоційного напруження та провокаційних дій з боку відповідачки, вона повернулась до свого будинку, щоб прийняти заспокійливі ліки, оскільки має значні проблеми зі здоров`ям після двох складних операцій.

Факти оприлюднення негативної інформації та висловлювання образливих слів відповідача на її адресу підтверджуються матеріалами перевірки Самбірського ВП ГУНП у Львівській області.

Вважає, що висловлювання відповідачки відносно неї є негативними, такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь та гідність, а також завдають шкоду її діловій репутації.

Принизливі висловлювання відповідача, які були сказані в її сторону, не відповідають дійсності та мають негативне смислове навантаження.

Вона набагато старша від ОСОБА_2 , її діти - її ровесники, а протиправна поведінка відповідачки є надзвичайно для неї образливою. Хвилювання та переживання такої події завдають їй душевних страждань, підривають її авторитет серед односельчан, порушують її конституційне право честі, гідності та ділової репутації. Вона не один рік пропрацювала у школі. Була заступником директора з виховної роботи СШ №7 м. Самбора. Головною метою її роботи був розвиток моральної свідомості, моральної самосвідомості і моральних мотивів поведінки, а також духовності та загальнолюдських цінностей, а тому дана подія є прямою протилежністю її внутрішніх переконань, що викликало у неї хвилювання та переживання, душевні страждання і призвело до глибокого стресу.

А цього дня, 01 березня 2021 року, відповідачка охарактеризувала її як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необгрунтована характеристика пригнічує її честь та гідність. Пригнічення немайнових прав, відносно яких Конституцією України передбачено обов`язок ставитись з повагою, обґрунтовується тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чутиненормативну лексику та дізнаватись про себе про безпідставні звинувачення у вчиненні ганебних вчинків, з точки зору моралі.

Вважає, що з огляду на викладене, інформація, що була поширена відповідачем, абсолютно не відповідає дійсності.

На наступний день вона звернулась з письмовою заявою до начальника Самбірського районного відділу поліції. За її зверненням проводилась перевірка, за результатами якої із ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду виховного характеру з метою недопущення будь - яких протиправних дій відносно неї у майбутньому.

Враховуючи, що негативна інформація щодо неї, висловлена відповідачкою, має характер наклепу, тобто, є поширенням завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу, не є оціночним судженням, а, отже, підлягає спростуванню.

А тому просить постановити рішення, яким :

-визнати інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля її (позивача)будинку, яка полягала у брутальних, нецензурних висловлюваннях відповідачкою відносно неї,негативною, яка не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та її ділову репутацію;

-зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, поширену нею ІНФОРМАЦІЯ_1 біля будинку позивача шляхом повідомлення про ухвалене судове рішення у присутності всіх осіб, що були свідками конфлікту, протягом одного місяця після набрання рішенням суду законної сили;

-стягнути зі ОСОБА_2 6 000 (шість тисяч гривень) моральної шкоди на її користь;

-стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати, які становлять суму судового збору у розмірі 3 178 гри. (три тисячі сто сімдесят вісім гривень), на її користь.

05 липня 2021 року ОСОБА_1 змінила позовні вимоги та просить зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, в тому ж самому місці, при тих же самих обставинах, при яких їх було поширено, тобто, інформацію, поширену нею під час конфлікту, який відбувся 01.03.2021 року біля будинку, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом спростування поширеної нею недостовірної інформації, а також принесення публічних вибачень у присутності всіх осіб, що були очевидцем такого конфлікту, а саме, жителів с. Садковичі Самбірського району Львівської області: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 протягом одного місяця після набрання рішення законної сили.

Під час розгляду даної позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Пояснила, що до теперішнього часу переносить сильні душевні хвилювання внаслідок приниження відповідачкою її честі та гідності. Остання перед нею не вибачилась, своєї вини не визнала,і надалі продовжує її принижувати,при розмові чтвіитись зі зневагою.

Відповідач ОСОБА_2 під час судового розгляду позову не визнала та пояснила, що дійсно з позивачкою вищевказаного числа та у зазначеному місцівідбувся конфлікт з приводу риття останньою канави для стікання води, оскільки вона вважала, що вода затопить її подвіря. Оскільки на її вимогу припинити рити канаву позивачка не реагувала, вона образилася на її поведінкуі намагалася відібрати від неї лопату, в нервах обізвала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він є співжителем ОСОБА_1 01.03.2021 року вони обидвоє проводили роботи по відведенню води з власного подвір`я в придорожню канаву. В цей час вийшла ОСОБА_2 і почала обзивати нецензурними і непристойними словами його дружину, вчиняла щодо неї наклепи. Це глибоко вразило позивачку, вона сильно розхвилювалася. До сьогоднішнього дня заспокоїтися не може.

Свідок ОСОБА_8 показав, що перебуває на посаді дільничого офіцера поліції Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області. З письмовою заявою до Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області звернулась позивачка, просила притягнути відповідачку за приниження її честі та гідності під час конфлікту 01.03.2021 року. Під час перевірки було встановлено, що відповідачка перешкоджала позивачці рити канаву, щоб стікала вода. Забрала від неї лопату, обзивала її нецензурними словами, на зауваження співжителя позивачки не реагувала. З відповідачкою проведено профілактичу бесіду з метою недопущення вподальшому подальших вчинків.

Допитана у судовому засіданні 04 жовтня 2021 року свідок ОСОБА_6 показала, що 01.03.2021 року була очевидцем конфлікту, що мав місце в с. Садковичі Самбірського району Львівської області біля житлового будинкув с. Садковичі Самбірського рвйону, під час якого відповідачка обзивала позивачку нецензурними та непристойними словами в її присутності. Виривала з її рук лопату. Позивачка користується авторитетом і повагою в сім`ї. Під час затіяного відповідачкою скандалу позивач вела себе спокійно.

Свідок ОСОБА_3 показала, що бачила, як ОСОБА_1 спускала воду, а ОСОБА_9 кричала і не давала їй цього робити. Вона проходила повз них і не зупинялась, а тому всього конфлікту не бачила і не чула.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що бачила згаданого числа, як відповідачка кричала до позивачки. Остання вела себе спокійно.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до начальника Самбірського районного віділу поліції ГУ НП у Львівській області, про те, що 01.03.2021 року вона проводила роботи по відведенню води з власного подвір`я. До неї підбігла сусідка ОСОБА_2 та почала агресивно вимагати припинити роботу, оскільки, на її думку, вода потече на її подвір`я. У відповідь та пояснила, що до її подвір`я далеко, а територія, де вона проводить роботи, є загального користування і не являється її приватною власністю. На що ОСОБА_2 схопила за її лопату та почала погрожувати, що нею її вдарить, при цьому обзивала нецензурними та непристойними словамив у присутності односельчан та неповнолітніх дітей, чим принижувала її честь та гідність.

Згідно повідомлення Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській областівід 15 березня 2021 року №Б-36/58/01-2021 убачається, що по факту, вказаному у зверненні ОСОБА_1 , проводилась перевірка, за результатами якої із ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду виховного характеру з метою недопущення будь яких протиправних дій відносно ОСОБА_1 в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина 4 ст. 32 Конституції України закріплює, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ч. 1 ст. 68 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Зі змісту ст. 297 ЦК України убачається, що кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України).

З наведених норм матеріального права убачається, що позов про захист честі, гідності чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права.

У абз. 1 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (абз. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

При цьому згідно з абз. 5 цього пункту постанови недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 наведеної статті Кодексу містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, серед яких відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Разом з тим, право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК).

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1 і 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому положення ст. 277 ЦК України і ст. 81 ЦПК України покладають обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Позивачем доведено факт поширення інформації саме відповідачем іншими належними і допустимими доказами, а саме показаннями свідка ОСОБА_6 , які надані нею у судовому засіданні під присягою, які є логічними і послідовними. При цьому доводи відповідача про зацікавленість вказаного свідка суд оцінює критично, виходячи з їх безпідставності та необґрунтованості, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 підтвердили наявність конфлікту між позивачем та відповідачкою. Зокрема, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 показали, що позивач вела себе спокійно, натомість, відповідачка кричала.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, які за винятком наклепу, є висловлюваннями, що не містять фактичних даних, критикою, оцінкою дій, а також висловлюваннями, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири); оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, слід перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Щодо позовної вимоги «Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, в тому ж самому місці при тих же самих обставинах, при яких їх було поширено, тобто, інформацію поширену нею під час конфлікту, який відбувся 01.03.2021 року біля будинку ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом спростування поширеної нею недостовірної інформації, а також принесення публічних вибачень у присутності осіб, що були очевидцем такого конфлікту, а саме: жителів с. Садковичі Самбірського району Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 протягом одного місяця після набрання рішення законної сили», суд вважає, що позовна вимога в цій частині підлягають до задоволення частково, оскільки допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не підтвердили факту приниження честі та гідності відповідачкою позивачки.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 6000,00 гривень, яка підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 4 ч. 2 цієї статті Кодексу передбачено, що моральна шкода полягає, з-поміж іншого, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Зі змісту ч. 3 цієї статті Кодексу убачається, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю вони заподіяні), в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки судом встановлено порушення особистих немайнових прав позивача, а саме розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність, що призвело до виникнення у неї моральних страждань, з урахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює моральну шкоду, завдану позивачу, у розмірі 3000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 79, 81, 89, 141, 206, 244, 263, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля будинку ОСОБА_1 , яка полягала у брутальних, нецензурних висловлюваннях ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 негативною, яка не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, в тому ж самому місці при тих же самих обставинах, при яких їх було поширено, тобто, інформацію поширену нею під час конфлікту, який відбувся 01.03.2021 року біля будинку ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом спростування поширеної нею недостовірної інформації, а також принесення публічних вибачень у присутності особи, що була очевидцем такого конфлікту, а саме: жителькою

с. Садковичі Самбірського району Львівської області ОСОБА_5 , протягом одного місяця після набрання рішення законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3178 (три тисячі сто сімдесят вісім) грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , проживає в с. Садковичі Самбірський район Львівська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , НОМЕР_1 , проживає в с. Садковичі Самбірський район Львівська область.

Суддя