ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/368/21 Справа № 712/1835/20 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюприватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексія Степановича

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2020 року про відмову у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексія Степановича про визнання частки боржника у майні

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна у спільній сумісній власності.

Подання мотивував тим, що в його провадженні як приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 59053403, відкрите 07 травня 2019 року, з примусового виконання виконавчого листа № 2-214/11, виданого 15 березня 2019 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 25 квітня 2003 року 500 000 грн. та судових витрат у розмірі 1 700 грн. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником обліковується нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , якою він володіє на праві спільної сумісної власності разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 . На підставі вищевикладеного просить визначити частку майна за ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_3 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2020 року залишено без задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. про визнання частки боржника у майні.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватним виконавцем не надано суду достатньо даних, підтверджуючих відсутність у власності боржника коштів на рахунках та вкладах, та іншого майна, достатнього для задоволення вимог стягувача, суду не наданий акт опису спільного з боржником майна у виконавчому провадженні зазначеної квартири та документу про її оцінку чи висновок експертизи, не надано даних, які підтверджують наявність або відсутність згоди власника квартири на виділ частки ОСОБА_2 із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Не погодившись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його подання.

В обґрунтування скарги зазначає, що предметом подання є визначення частки в спільному майні подружжя, а не звернення стягнення на неї, тому підстави відмови у задоволенні подання є необґрунтованими.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходило.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у поданні вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні подання, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. перебуває виконавче провадження № 59053403 з примусового виконання виконавчого листа № 2-214/11, виданого 15 березня 2019 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 25 квітня 2003 року 500 000 грн та судових витрат у розмірі 1 700 грн.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що дружина боржника ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2016 року в період шлюбу придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на зазначену квартиру зареєстрована за ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За загальним правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При вирішенні питання про визначення частки у спільній сумісній власності суд також керується частиною другою статті 370 ЦК України, якою передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що право власності боржника ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Власником квартири, частку у праві власності на яку просить виділити приватний виконавець, є ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у справі як заінтересована особа.

Отже, розгляд даного подання без участі власника квартири ОСОБА_3 може призвести до порушення її прав як співвласника спірного нерухомого майна, оскільки вона не приймала участі у справі про визначення частки майна боржника ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, якою вона володіє разом з боржником.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №753/21162/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про визнання частки у спільній власності боржника ОСОБА_2 , однак обґрунтування підстав відмови у задоволенні подання підлягають зміні.

На підставі вищенаведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні подання про визначення частки майна у спільній сумісній власності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексія Степановича задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2020 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні подання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида