Справа № 463/9988/21
Провадження № 2-з/463/86/21
У Х В А Л А

08 вересня 2021 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Луки Тараса Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Шоста Львівська державна нотаріальна контора, П`ята Львівська держана нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстраційного посвідчення,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, відповідно до якого просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 28.02.1994 року державним нотаріусом Шостої Львівської держаної нотаріальної контори в цілому на житловий будинок по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним реєстраційне посвідчення, що видане ОСОБА_2 09.03.1994 року ЛЖБТІ в цілому на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Представник позивача - адвокат Лука Т.М. разом із позовною заявою подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності згідно реєстраційного посвідчення ОСОБА_2 до винесення рішення у даній справі; заборонити суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно вносити записи до державних реєстрів стосовно виникнення, переходу або припинення прав на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності згідно реєстраційного посвідчення ОСОБА_2 до винесення рішення у даній справі.

Заяву мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може призвести до вибуття такого майна з власності відповідача, з врахуванням того, що предметом позовних вимог є правовстановлюючі документи, що визнаються недійсними зі сторони позивача, оскілки видані в порушення порядку без врахування обставини, що право на частку мав чоловік позивача, що нотаріусом при видачі свідоцтва не враховано та свідчить про наявність спору про право, а отже і наявність ризиків, що можуть призвести до неможливості реального виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову та спричинить необхідність подальшого звернення до судових та правоохоронних органів з метою захисту (відновлення) порушених прав позивача.

Оглянувши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додатки до неї, суд вважає, що у порушення вимог п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві неповно та не конкретно викладено обґрунтування необхідності забезпечення позову, при цьому, також не вказано докази які б свідчили про те, що «невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання відповідного рішення суду», так як в заяві містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням заявника.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову у справі, додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Спеціальним законом, що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір», згідно з ч.ч.1, 2 ст.9, якого судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Пунктами 26, 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим, суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені ЦПК України, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку «одержувач» зазначити найменування територіального органу Державної казначейської служби України за місцем знаходження суду, який розглядає справу. Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454,0 гривні.

Разом з тим, до заяви не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.1, ч.6 ст.151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст.151-153, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

заяву представника позивача - адвоката Луки Тараса Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Шоста Львівська державна нотаріальна контора, П`ята Львівська держана нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстраційного посвідчення - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - інформація відсутня.

Третя особа: Шоста Львівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 79049, м.Львів, пр.Червоної Калини,109 .

Третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 79044, м.Львів, вул.Генерала Чупринки,69 .

Третя особа: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», місцезнаходження: 79024, м.Львів, вул.Липинського,54 .

Суддя Грицко Р.Р.