Номер провадження: 22-ц/813/3796/21
Номер справи місцевого суду: 518/2152/13-ц
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у письмовому проваджені, у відсутність учасників справи,апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну сторони у справі № 518/2152/13-ц, шляхом заміни стягувача його правонаступником,

встановив:

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальні (далі ТОВ) «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну сторони у справі № 518/2152/13-ц, шляхом заміни стягувача його правонаступником - задоволено.

Здійснено заміну вибулого стягувача Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «ДЕЛЬТА БАНК» на його правонаступника - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у справі № 518/2152/13-ц за позовом ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 24.09.2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Ширяївського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року, та постановлення нового судового рішення, яким закрити судове провадження про заміну вибулого стягувача ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на його правонаступника - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, та яким спір між цими ж сторонами, з тих самих підстав, про той самий предмет вже судом вирішено.

Тобто, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що заочне рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 18.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованості за кредитним договором №0 від 24.09.2008 р. в сумі 108 125,25 грн. ним було виконано. В підтвердження чого надав копії квитанцій про сплату боргу.

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 08.12.2021 року, на 11.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (т.1, а.с.230 - 242), у тому числі відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , оскільки за зареєстрованою адресою свого місця проживання відсутні (т.1, а.с.149, 154, 239, 243-245). При цьому судовий виклик відповідачу ОСОБА_3 направлявся за останнім відомим її місцем проживання: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.24589, 249).

Таким чином, враховуючи те, що дана справа в суді апеляційної інстанції перебуває більше року (а.с.125), а також те, що всі учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, проте не надали суду заяви про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», а також те, що розгляд справи вже відкладався, колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, Одеський апеляційний суд виходить із того, що за змістом ст.368 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 20.12.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» обґрунтовував її тим, що 16.11.2018 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» був укладений Договір № 992/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №0 від 24.09.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», та ОСОБА_1 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що 18.04.2016 року Ширяївським районним судом Одеської області постановлено заочне рішення по справі № 518/2152/13-ц (провадження № 2/518/113/2016) про стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованості за кредитним договором №0 від 24.09.2008 року, в сумі 108 125,01 грн. та 1081,25 грн. сплаченого судового збору (т.1, а.с.100-101).

На підставі вказаного судового рішення, в червні 2019 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав приватному виконавцю Щербакову Ю.С. заяву про примусове виконання судового рішення, внаслідок чого було заведене виконавче провадження, та 21.06.2029 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59401308, а також в рамках зазначеного виконавчого провадження - постанови вказаного приватного виконавця від 24.06.2019 року (т.1, а.с.181, 183, 185, 187).

Як вбачається з пункту 2 вищевказаного договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 16.11.2018 року новий кредитор набув усіх прав кредитора у повному обсязі (т.1, а.с.2).

Частинами 1,2 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Згідно ч. 5 цієї статті у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У відповідності до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

У відповідності до статей 512,514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду заяви про заміну стягувача.

Виходячи з викладеного, суд дійшов правильного висновку про необхідність задоволення заяви ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну сторони у справі № 518/2152/13-ц, шляхом заміни стягувача ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» його правонаступником - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на даний час не існує кредитної заборгованості, то вони не є підставою для скасування ухвали суду, так як суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою не вирішував питання щодо існування у Ішханових кредитної заборгованості, вирішував лише питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Питання щодо існування кредитної заборгованості має вирішуватись вже за участю ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яким оскаржуваною ухвалою замінено первісного стягувача - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судове рішення складено 20.12.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра