Ухвала

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 462/8025/18

провадження № 61-19571ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року у складі судді Шендрікової Г. О. та постанову Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом відмовлено.

У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено заявнику від сплати судового збору за подання касаційної скарги, касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк до 15 лютого 2021 року для подання до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, наведення поважних причин пропуску строку з наданням доказів на їх підтвердження, а також подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження судових рішень, відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України та пункту 5 частини другої статті392 ЦПК України.

У лютому 2020 року на виконання вимог указаної ухвали касаційного суду ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, разом із касаційною скаргою, яка за змістом є ідентичною поданій раніше.

З наведеного убачається, що недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 18 січня 2021 року, в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження, заявник не усунув.

У силу вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд зобов`язаний перевіряти наявність підстав для відкриття касаційного провадження, зазначених у касаційній скарзі, оскільки перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню заявника із касаційною скаргою на судові рішення судів попередніх інстанцій, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , про усунення від права на спадкування за законом, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик