ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Харків

Справа № 640/23159/18

Провадження № 22-ц/818/3693/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: ОСОБА_2 , Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області,

Третя особа: Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 1 квітня 2021 року (суддя першої інстанції Бородіна Н.М.),-

у цивільній справі за позовом про визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним державний акт від 06.12.1996 про право приватної власності на землю, виданий Циркунівською сільською радою Харківського району Харківської області, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1779.

Позивач ОСОБА_1 в межах розгляду справи звернувся до суду з клопотанням про залишення його позову без розгляду з огляду на те, що на теперішній час у нього відсутня необхідність відстоювати свої майнові права на спірну земельну ділянку, оскільки судовим рішенням у цивільній справі №640/15383/14-ц за позовом ОСОБА_2 у задоволенні її позову, який стосувався її прав на земельну ділянку, було відмовлено.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про компенсацію судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про компенсацію судових витрат відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання про компенсацію судових витрат мотивована тим, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, а залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Судом не приймались рішення про визнання дій позивача такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами, тому не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими як по пред`явленню позову, так і по залишенню позову без розгляду за його заявою. Тому підстав для задоволення клопотання суд не вбачав.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду в частині відмови у компенсації здійснених ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з розглядом справи і постановити у цій частині нову ухвалу, якою компенсувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8100 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача вказує, що подання заяви про залишення без розгляду як процесуальна дія не є зловживанням своїми процесуальними правами, проте саме подання позову з тим змістом та у тому вигляді, у якому заявлено та обґрунтовано позивачем, і є зловживанням. Вказані дії позивача, а саме подання безпідставного позову, призвели до додаткових непередбачуваних витрат відповідача, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи те, що позов аналогічного характеру та вимогами вже заявлявся Харківською міською радою до ОСОБА_2 (справа №640/15383/14-ц) і у його задоволенні було відмовлено, отже позов у даній справі є зайвим та надмірним. Крім того, сторонами було подано, а судом досліджувалися однакові докази, більш того, в межах даної справи ОСОБА_1 не був позбавлений права звернення із зустрічним позовом, тоді як у даній справі він звернувся з ним після спливу строків позовної давності. Вважає, що пред`явлення подібного позову є зловживанням ще і з тих підстав, що він жодним чином не захищає права позивача, а на думку представника відповідача, має на меті ущемлення прав відповідача.

Звертає увагу на те, що у справі відбулось 7 судових засідань, із яких позивач та його представник були присутніми лише на двох, сам же позов є бездоказовим, не містить позовних вимог, які б були ефективними для захисту прав позивача та був пред`явлений ще під час слухання іншої справи, яка стосується тієї ж земельної ділянки. Також вважає звернення позивача із клопотаннями про зупинення розгляду даної справи таким, що спрямовані на затягування її розгляду та протидію здійснення судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні, оскільки представник відповідача у скарзі зазначає про порушення процесуальних прав відповідача, безпідставність позову, проте не конкретизує які саме права порушені та не зазначає які саме обставини неповно з`ясовані. Вважає посилання представника відповідача у апеляційній скарзі на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду, які не мають жодного відношення до розгляду даної справи, а тому не можуть бути застосовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами 1,3 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно ч.5 ст.142 цього ж Кодексу у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача обґрунтовує своє клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу з огляду на безпідставність, необґрунтованість, бездоказовість позову, який є аналогічним позову ХМР, пред`явленого в межах розгляду іншої судової справи, та звернення з яким спрямоване на ущемлення прав ОСОБА_2 , що є зловживанням процесуальними правами з боку позивача ОСОБА_1 .

Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Так, судом першої інстанції було залишено позов ОСОБА_1 без розгляду з огляду на його звернення з відповідною заявою, а не у зв`язку із зловживанням ним процесуальними правами на підставі положень ст.44 ЦПК України. Жодних заходів передбачених зазначеною статтею протягом усього розгляду даної справи судом у відношенні до позивача не вживалось. Отже, відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу з огляду на порушення позивачем процесуальних норм в розумінні ст.44 ЦПК України є необґрунтованим.

Щодо доводів відносно подання ОСОБА_1 позову аналогічного позову Харківської міської ради у іншій справі №922/3408/15 та взаємопов`язаність вимог у справі №640/15383/14-ц за позовом ОСОБА_2 слід зазначити наступне.

У цивільній справі №640/15383/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ХМР та ОСОБА_1 розглядались вимоги щодо права власності на земельну ділянку, отриману ОСОБА_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 25-00-000318, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1779, зокрема визнання права власності на неї за позивачем та витребування землі у відповідача ОСОБА_1 .

У господарській справі №922/3408/15 за позовом Харківської міської ради, остання дійсно оскаржувала державний акт від 06.12.1996, зареєстрований за №1779, у задоволенні позову постановою Верховного Суду було відмовлено у зв`язку з тим, що Харківська міська рада вже не була власником спірної земельної ділянки, тобто втратила правовий зв`язок із предметом позову в контексті судового захисту правомочностей власника, у тому числі і право на звернення до суду з негаторним позовом. Тобто, у даній справі вирішувалось питання чи була Харківська міська рада як позивач в даному спорі власником спірної земельної ділянки на момент пред`явлення позову.

Також, касаційним судом у даній справі зазначено, що правова природа спору, який ініційовано Харківською міською радою у даній справі, насправді полягає у вирішенні питання хто з фізичних осіб ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 є власником спірної земельної ділянки. Та вказано, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості самостійно захистити своє цивільне право у порядку та у спосіб, передбачений законом.

Отже, аналізуючи наведені обставини можна дійти висновку, що вищенаведені спори не є тотожними, отже позивач у даній справі правомірно звернувся з позовними вимогами на захист своїх прав та інтересів, які вважав порушеними. Обставин безпідставності позову даного цивільного позову, відсутності предмета спору або його штучний характер судом встановлено не було, а отже підстав для висновку щодо зловживання позивачем своїми процесуальними правами в розумінні ст.44 ЦПК України у даній справі не вбачається. Крім того, клопотання про залишення позову без розгляду ОСОБА_1 було заявлено з підстав, що після розгляду справи №640/15383/14-ц у нього перестали існувати обставини та підстави для захисту своїх прав. Отже, необґрунтованих дій позивача у справі також не вбачається.

Відтак відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на протиправні дії останнього, оскільки таких встановлено не було.

Інші доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності, питання про що вирішується при вирішенні справи по суті спору, непред`явлення зустрічного позову ОСОБА_1 у іншій справі, що є виключним правом позивача тощо, не мають правового значення для справи, висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду в оскаржуваній частині - без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись, ст. ст. 294, 315, 352, 362, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 1 квітня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 31 серпня 2021 року