"18" лютого 2021 р. Справа № 363/676/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та трьох відсотків річних.

Разом із позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову у якій просить суд накласти арешт, у розмірі ціни позову, на майно та грошові кошти, що належать або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборонити вчиняти дії по відчуженню належного відповідачеві нерухомого та рухомого майна; заборонити вчиняти дії по користуванню належним відповідачу транспортним (транспортними) засобом, до вирішення справи по суті.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначає, що довіреністю, посвідченою 10 липня 2017 року приватним нотаріусом Вишгородської районної нотаріальної контори Київської області Семенюк Т.В., вона, як довіритель, доручила відповідачу, як повіреному, бути її представником у відповідних державних установах, органах місцевого самоврядування, органах Державної реєстрації права власності на нерухоме майно, підприємствах, які здійснюють експертну оцінку землі, в органах нотаріату, з питань, пов`язаних із замовленням та одержанням документів для продажу, а також продажем від її імені належних двох земельних ділянок за кадастровими номерами :09:051:0309 площею 2,7388 гектара та :09:051:0310 площею 2,7388 гектара.

Відповідач виконав доручення у частині продажу від її імені вказаних земельних ділянок та не повідомив її про здійснення цих дій. Проте, відповідач дотепер не передав позивачу ані належних оригіналів договорів та інших документів, пов`язаних з виконанням доручення, ані одержаних відповідачем грошових коштів від продажу земельних ділянок в загальному розмірі 313893 (триста тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) грн.

Наголошує, що відповідач свідомо та системно ухиляється від виконання зобов`язання негайної передачі їй всього одержаного ним, як повіреним, у зв`язку з виконанням доручення.

У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та вважає, що є достатні підстави для забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно із частиною першою статті 4, частиною першою статті 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Пунктом 7 частини першої статті 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові

«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про неможливість задоволення заяви позивача з таких підстав.

Як убачається із матеріалів, предметом спору є стягнення грошових коштів, пов`язаних з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків. Заявлена позивачем ціна позову складає 314512,19 грн.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачем не зазначено на яке саме майно, грошові кошти, необхідно накласти арешт, їх місце знаходження, а також не надано відповідних доказів (правовстановлюючих документів), які б свідчили, що майно дійсно належить відповідачу, а не іншим особам та, які саме транспортні засоби наявні у відповідача та йому належать на праві власності.

Відсутність будь-яких ідентифікаційних даних такого майна та його вартісної оцінки призведе до не співмірності із заявленими позовними вимогами.

Позивачем, в обґрунтування заяви, не доведено співмірність заходу забезпечення позову пред`явленим позовних вимог. З метою мінімізації можливих зловживань із забезпеченням позову, вид забезпечення позову повинен відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або наслідків заборони вчиняти певні дії чи зобов`язання вчиняти певні дії.

Крім того, заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Так, позивач зазначає про відмову відповідача повернути їй кошти, що підставою та предметом позову, проте висновок про вчинення відповідачем дій, спрямованих на унеможливлення виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог, не знайшов свого підтвердження. У заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення стороною дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на не можливість виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду доказів її аргументів, тим більше, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про не співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами і неможливість забезпечення позову шляхом накладення арешту у розмірі вказаної ціни позову, на майно та грошові кошти, що належать або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти дії по відчуженню належного відповідачеві нерухомого та рухомого майна; забороною вчиняти дії по користуванню належним відповідачу транспортним/транспортними засобами задоволенню не підлягає оскільки, суду не надано доказів належності відповідачу будь-якого майна, грошових коштів чи транспортного (транспортних) засобу. Крім того, заявником не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову у частині підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Крім цього, всупереч вимогам пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України заява ОСОБА_1 про забезпечення позову на містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Керуючись вимогами статтями 149154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та трьох відсотків річних відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Лукач