Справа № 299/3667/20
Провадження № 22-ц/4806/2291/20
У Х В А Л А

про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги

23 лютого 2021 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Куштан Б.П., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2020 року (у складі судді Надопти А.А.) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2021 р. до Закарпатського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2020 р. (а.с.16). Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2020 р. апеляційна скарга була залишена без руху (а.с.22) з підстав її невідповідності п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України. Указану ухвалу апелянт отримала 18 грудня 2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.24).

28 грудня 2020 р. до Закарпатського апеляційного суду, на виконання вимог цієї ухвали, надійшло клопотання від апелянта про звільнення її від сплати судового збору (а.с.25). Апелянт посилалася на те, що вона на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як законний представник недієздатного інваліда з дитинства, звільнена від сплати судового збору

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 12 січня 2021 р. ОСОБА_1 було продовжено строк на виконання вимог ухвали судді Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2020 р. (а.с.30). Судом указано що заявником належним чином не обґрунтовано посилання на п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Для того, щоб суд мав можливість установити, чи дійсно спірні правовідносини стосуються захисту прав недієздатної особи з інвалідністю (тобто сина заявника) остання має указати, яким чином заява про забезпечення доказів покликана захищати права сина заявника.

На виконання вимог цієї ухвали апелянтом було подано заяву, яка надійшла до Закарпатського апеляційного 04 лютого 2020 р. (а.с.33), у якій остання указує, що рішенням виконкому Вилоцької селищної ради № 116 від 22.10.2008 р. п.п.3-5 рішення № 98 від 18.10.2006 р. визнано такими, що втратили чинність та виділено ОСОБА_1 комунальну квартиру в АДРЕСА_1 , однак ця квартира виявилася повністю непридатною для проживання апелянта разом із дитиною інвалідом. Відтак ОСОБА_1 шукала адвоката, який би допоміг їй добитися виділення придатного житла, у 2010 р. вона з цим питанням звернулася до адвоката Густі І.А.

Предметом заяви про забезпечення позову є витребування інформації щодо спадкоємців померлого шахрая ( ОСОБА_2 ), який видав себе за адвоката, однак таким не був, і видурив у ОСОБА_1 кошти, які вона могла витрати на матеріальне забезпечення сина.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди, позов обґрунтовувала тим, що в 2010 р. звернулася до ОСОБА_2 , як адвоката, з метою отримання правової допомоги за що заплатила йому 2000 грн. і 150 грн. за оформлення довіреностей, однак виявилося, що він не є адвокатом, а отже такий шахрайським шляхом отримав від неї грошові кошти. ОСОБА_1 вважає, що такими незаконними діями їй завдана майнова шкода. Однак ОСОБА_2 помер, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення доказів, а саме витребуванням від Виноградівського державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадковою справи.

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявнику, оскаржуючи цю ухвалу ОСОБА_1 , як на підставу звільнення її від сплати судового збору посилається на п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», однак ні матеріалами справи, ні доводами заявника не встановлено, яким чином указані процесуальні ухвали стосуються прав та законних інтересів ОСОБА_3 (її сина, особи з інвалідністю), оскільки спірні правовідносини виникли безпосередньо між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з приводу повернення грошових коштів.

Станом на 23 лютого 2021 р. заявником недоліки апеляційної скарги не усунуто, з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, п. 3 р. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, до апеляційного суду не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з ч. ч. 2,3 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ураховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2020 р. не відповідає вимогам п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України та протягом указаного судом строку недоліки апеляційної скарги заявником усунуті не були, суд вважає, що апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала.

Відповідно до ч.7 ст.357 ЦПК України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись ч.ч.2,3 ст.185, ч.7 ст.357 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2020 року (у складі судді Надопти А.А.) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів визнати неподаною і повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

3. Повне судове рішення складено 23 лютого 2021 р.

Суддя Куштан Б.П.