Справа № 464/6944/20
пр.№ 2/464/365/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2021 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.,

при секретарі судових засідань Гринюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу в режимі відеоконференції за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про відшкодування моральної шкоди,-

за участю:

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Чорній О.Б.,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», в якому просить стягнути з відповідача на його користь 140 133,33грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок несвоєчасної виплати компенсації заробітньої плати за невикористаних 105 днів відпустки за період з 15.0.2004 по 11.01.2019 в розмірі 4 625,40 грн. встановленої рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08.07.2020 у справі №341/1409/ 20.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач ОСОБА_1 з 15.01.1987 по 11.01.2019 працював на дільниці Галременерго Бурштинської ТЕС АТ «ДТЕК Захіженерго» на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів. 11.01.2019 позивача звільнили з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП у зв`язку із виходом на пенсію згідно наказу № 3 від 09.01.2019, проте при звільненні не виплатили компенсацію (зарплату) за невикористану відпустку. 30.07.2019 позивач, ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду Івано- Франківської області із позовом до відповідача про стягнення компенсації зарплати за невикористаних 105 днів відпустки у розмірі 46250,40 грн. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області позов задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на користь ОСОБА_1 46 250 грн. 40 коп. компенсації заробітної плати за невикористаних 105 днів відпустки за період з 15.01.2004 по 11.01.2019. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду рішення залишено без змін. 22.07.2020 позивач звернувся до приватного виконавця Ільчишин Л.В. із заявою про примусове виконання рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області та стягнення із відповідача 46250,40 грн. 29.07.2020 виконавець виніс постанову про відкриття ВП № 62683283 та стягнення із відповідача 46250,40 грн. 31.07.2020 позивач отримав 46250,40 грн. згідно платіжного доручення № 1253 від 31.07.20 за яким виконавець перерахував кошти на рахунок позивача. Доказом несвоєчасного розрахунку при звільненні є платіжне доручення виконавця Ільчишин Л.В. від 31.07.20 № 1253 за яким позивачу перераховано 46250,40 грн. Відповідач визнав, що провів з позивачем остаточний розрахунок не 11.01.2019, а через 19 місяців 31.07.2020, тому має відповідати за заподіяну моральну шкоду. Зазначив, що страждання позивача полягають у тому, що неправомірні дії відповідача знайшли відображення у його свідомості в формі відчуття (фізичні страждання) і уявлення (моральні страждання) та викликали певну психічну реакцію. Зокрема переживання, змістом якого є його страх, сором, приниження та інший несприятливий у психічному аспекті стан. Неправомірні діяння, а саме невиплата позивачу компенсації за невикористану відпустку у день звільнення, викликало моральні страждання, що спричинило ушкодження здоров`я. Позивач отримав моральну шкоду, а це втрати немайнового характеру, що виникли внаслідок душевних, психічних страждань, заподіяних порушенням законних прав неправомірними діями працівників відповідача, що призвели до приниження честі, гідності, репутації, ушкодження здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушення спілкування із оточуючими людьми, вимушених змін або обмежень у виборі активної діяльності, звичайного кола спілкування та інших негативних наслідків у зв`язку з тим, що він не може нормально жити від усвідомлення порушення його прав. Працівники відповідача порушили моральну рівність перед іншими людьми, які вийшли на пенсію та отримали компенсацію за невикористану відпустку без всяких проблем. Зазначив, що позивача вже більше року турбує думка, що відповідач, порушив його право на компенсацію за невикористану відпустку та не виконав свої обов`язки, передбачені ст.83 КЗпП, що встановлено рішеннями судів у справі № 341/1409/29. Оцінюючи моральну шкоду у розмірі 140133,33 грн. позивач виходив з позиції законодавця щодо мінімального відшкодування моральної шкоди у цій сумі.

Ухвалою суду від 11.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

01.02.2021 від представник відповідача адвоката Таращук О.С. поступив відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивач не зазначив яким чином честь, гідність та ділова репутація були принижені, не надав належних доказів щодо завдання позивачу моральної шкоди і відповідного причинного звязку між діянням та моральною шкоди теж не встановлено.

18.02.2021 від представника позивача ОСОБА_2 до суду поступила відповідь на відзив в якому зазначив, що згідно закону моральна шкода вважається заподіяною внаслідок порушення прав, визначених чинним законодавством, якщо відповідач не доведе інше. Позивач вчинив дії для організації свого життя шляхом захисту своїх інтересів у суді та отримав моральну шкоду. Протиправність діяння - полягає в невиконанні працівниками відповідача своїх обов`язків щодо забезпечення законних прав позивача, передбачених постановою Верховної Ради «Про порядок введення в дію Закону України "Про відпустки" від 15.11.96 № 505/96-ВР та ст.83 КЗпП щодо компенсації за невикористану відпустку, що встановлено у рішенні Галицького районного суду від 08.07.2020 у справі № 341/1409/ 19. Причинний зв`язок між протиправним діянням працівників відповідача та моральною шкодою полягає в тому, що саме невиконання постанови Верховної Ради «Про порядок введення в дію Закону України "Про відпустки" від 15.11.96 № 505/96 ВР та ст.83 КЗпП щодо компенсації за невикористану відпустку, що встановлено у рішенні Галицького райсуду від 08.07.20 у справі № 341/1409/19, спричинило настання моральної шкоди у вигляді моральних страждань. Вина працівників відповідача у заподіянні моральної шкоди полягає в тому, що вони передбачали або свідомо допускали порушення постанови Верховної Ради «Про порядок введення в дію Закону України "Про відпустки" від 15.11.96 № 505/96-ВР та ст.83 КЗпП щодо позивача, і вони це робили умисно, незаконно та безпідставно, і це може заподіяти несприятливі наслідки у вигляді нанесення позивачу моральної шкоди або легковажно поставилися до відповідних наслідків і їх передбачення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього, зазначив, що позивач ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди внаслідок несвоєчасної виплати компенсації заробітньої плати за невикористану відпустку, що виражалась у душевних стражданнях, а саме його довіритель вчиняв додаткові дії щодо організації свого життя, що виразились у пошуку адвоката для надання правової допомоги, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним в відзиві, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши вступні слова учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу «Про прийом на роботу»№10 від 14.01.1987 прийнятий на роботу за професією слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів теплових електросанцій 4 розряду спеціалізованого цеху по ремонту котельного обладнання ЕРП «Львівенерго» на Бурштинську дільницю.

Згідно наказу №3 від 09.01.2019 ОСОБА_1 11.01.2019 звільнений за власним бажанням у зв`яку із виходом на пенсію, проте при звільнені йому не виплатили компенсацію (зарплату) за невикористану відпустку.

У зв`язку з чим позивач звернувся за захистом своїх прав з позовною заявою про стягнення компенсації зарплати за невикористану відпустку до суду.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08.07.2020 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «ДТЕК Західенерго» 46 250,40 грн. компенсації заробітньої плати за невикористаних 105 днів відпустки за період з 15.04.2004 по 11.01.2019.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.07.2020 рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08.07.2020 залишено без змін.

29.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08.07.2020 про стягнення з АТ «ДТЕК Західенерго» 46 250,40 грн. компенсації заробітньої плати за невикористаних 105 днів відпустки за період з 15.04.2004 по 11.01.2019.

31.07.2020 позивач ОСОБА_1 отримав 46 250,40 грн. компенсації заробітньої плати за невикористаних 105 днів відпустки за період з 15.04.2004 по 11.01.2019 згідно платіжного доручення №1253від 31.07.2020.

Відповідно до ч.ч. 4 та 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, що діями АТ «ДТЕК Західенерго» була спричинена моральна шкода ОСОБА_1 та те, що останній зазнав втрат немайнового характеру, які виникли внаслідок душевних, психічних страждань, заподіяних порушенням законних прав неправомірними діями працівників відповідача, що призвели до приниження честі, гідності, репутації, ушкодження здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушення спілкування із оточуючими людьми, вимушених змін або обмежень у виборі активної діяльності, звичайного кола спілкування та інших негативних наслідків та в чому вона виразилася, а також не довів розмір моральної шкоди.

Твердження представника позивача про те, що позивач ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди внаслідок несвоєчасної виплати компенсації заробітньої плати за невикористану відпустку, що виражалась у душевних стражданнях, а саме пошуку правової допомоги не заслуговують на увагу, оскільки вищевикладене нічим не підтверджено, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення у зв`язку із недоведеністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.23 ЦК України, ст.ст. 2-13, 76, 81, 263-265, 274 ЦПК України, ст. 237-1 КЗпП України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2 102 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго", , місце знаходження: м.Львів, вул.Козельницька,15.

Повний текст рішення складено 23.02.2021.

Суддя С.З. Чорна