Справа № 342/942/21
Провадження № 2/342/637/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону; стягнення аліментів розпочати з дня подання позовної заяви і проводити до досягнення дітьми повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В позовній заяві позивачка покликається на те, що 16 квітня 2010 р. зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою в с. Топорівці, перебувають на її вихованні та утриманні. Після реєстрації шлюбу сторони проживали в с. Топорівці Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідач в той час їздив за кордон в Чехію, вдома бував рідко. Приїжджаючи з-за кордону, у більшості перебував в своїх родичів у с. Черляни Львівської області. До позивачки і до дітей приїздив тільки на декілька днів та пояснював, що мусить їхати, оскільки у нього є невідкладні справи. Відповідач перестав цікавитися сім`єю, надавати достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей. Час від часу дарував дітям подарунки, інколи давав гроші. Відповідач офіційно не працює, в більшості перебуває за кордоном в Чехії, отримує заробітну плату більше 1000 доларів США в місяць, що становить 35 000 грн. Відповідач фізично здоровий, працездатний, матеріально забезпечений, інших утриманців немає, тому має можливість надати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі по 3 500 грн. в місяць на кожну дитину, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом.

16.09.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та просить позовні вимоги задовольнити частково, призначити йому сплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. У відзиві відповідач покликається на те, що позивачкою завищений розмір аліментів, не обґрунтовані підстави і не надано доказів, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Він не усувався від утримання дітей, надавав дітям кошти на їх потреби, купував власні речі. Разом з позивачкою вони працювали в Чехії і спільно утримували дітей. Зараз позивачка і надалі працює в Чехії, а він 06.06.2021 змушений був повернутися в Україну. Виїхати знову немає можливості та наміру. На даний час відповідач не працевлаштований, проживає з матір`ю, яка є інвалідом третьої групи і частково перебуває на його утриманні, батько помер у 2016 р. Відповідач перебивається тимчасовими заробітками, які є мізерними та недостатніми для його утримання, утримання матері та сплати аліментів на утримання дітей у розмірі, якому просить позивачка. Нерухомого та рухомого майна відповідач немає, тому твердження позивачки, що він має достатній заробіток є надуманим. Обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Однак, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі, що значно перевищує прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку (2510 грн.).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просить розгляд справи проводити без його участі.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, вбачається що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 16 квітня 2010 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 17.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис за № 19 від 29 липня 2010 р., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис за № 2 від 24 січня 2012 р., що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданими Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо, дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак відповідач проживає окремо від сім`ї, коштів на утримання дітей, які проживають з позивачкою, дає в недостатній кількості.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв становить 2510 гривень. З цього слідує, що з 1 липня 2021 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 1255 грн.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст.182, 184 СК України, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, часткове визнання позову відповідачем, відсутність даних про те, що відповідач має достатній заробіток, який би давав можливість стягувати з нього аліменти в розмірі більшому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 06.08.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів розпочати з 06.08.2021 і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Судове рішення складене 20.09.2021.

Суддя: Гайдич Р. М.