Провадження № 2/202/108/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

19 лютого 2021 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Піявського Е.І., розглянувши заяву адвоката Свірідова Д.М., яка подана в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про відвід судді Марченко Н.Ю. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцова Анастасія Ігорівна, про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кравцова Анастасія Ігорівна, про визнання договору дарування 1/2 частини будівлі магазину недійсним.

У своєму позові позивач просив визнати недійсним договір дарування 1/2 частини будівлі магазину літ. А-2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 09 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кравцовою А.І. та зареєстрований в реєстрі за №10-4153, а також визнати за ним право власності на 1/2 частку будівлі магазину літ. А-2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року під головуванням судді Шклярука Д.С., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені: визнано недійсним вищевказаний договір дарування та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівлі магазину літ. А-2, по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

З червня 2017 року зазначена справа перебувала в провадженні судді Кухтіна Г.О.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2019 року провадження у справі було закрито з підстав наявності такого, що набрало законної сили рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2019 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2019 року про закриття провадження у справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В серпні 2019 року справу розподілено в провадження судді Марченко Н.Ю.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

При цьому, відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд виходив з наявності предмета спору та відсутності рішення суду, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки Апеляційним судом Дніпропетровської області 21.08.2012 року було ухвалено рішення у справі № 0417/17466/2012, позов у якій заявлено хоча й між тими самими сторонами та стосовно до того самого предмета, але з інших підстав.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцова Анастасія Ігорівна, в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 за заявою позивача залишено без розгляду.

На зазначену ухвалу відповідачем була подана апеляційна скарга.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог про визнання права власності залишено без змін.

Не погодившись із ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, відповідачем була подана касаційна скарга.

Постановою Верховного Суду від 9 вересня 2020 року ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишено без змін.

23 грудня 2020 року справу отримано суддею Марченко Н.Ю. для подальшого розгляду.

Ухвалою від 29 грудня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 17 лютого 2021 року.

17 лютого 2021 року підготовче засідання відкладено за заявами обох сторін.

18 лютого 2021 року до суду надійшла заява адвоката Свірідова Д.М. про відвід судді Марченко Н.Ю.

Дана заява мотивована тим, що 9 серпня 2019 року суддя Марченко Н.Ю. винесла ухвалу про прийняття цивільної справи до розгляду, помилково зазначивши, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2019 року справа направлена на новий розгляд, в той час як справа направлена для продовження розгляду, тобто суддя Марченко Н.Ю. не повинна приймати участь у розгляді справи.

Крім того, суддя Марченко Н.Ю. залишила без уваги позицію сторони відповідача про безпідставність позову ОСОБА_2 , оскільки рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області відмовлено в задоволенні аналогічного позову ОСОБА_2 , а також те, що ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12.09.2013 року по цивільній справі № 0417/17466/2012 та ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07.04.2014 року по цивільній справі № 202/38433/13-ц позовні заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності були залишені судом без розгляду. Зазначає, що ОСОБА_2 з 21.06.2016 року не є власником будівлі магазину літ. А-2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не може бути позивачем по справі, тобто предмет спору відсутній. Власниками спірного нерухомого майна є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках, однак позивач до останніх з позовом не звертався.

Суддею було розглянуто заяву представника позивача, яка є безпідставною та в якій невірно вказаний номер справи.

Також суддею необґрунтовано відмовлено у закритті провадження у справі.

Суддя має сформовану позицію по справі та проігнорувала факти, встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.08.2012 року.

Отже, на думку відповідача та його представника суддя Марченко Н.Ю. діє виключно в інтересах позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись зі змістом заяви про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу з огляду на наступне:

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 ЦПК України.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як убачається зі змісту заяви про відвід судді, заявляючи відвід судді Марченко Н.Ю., представник відповідача посилається на те, що суддя не має права брати участі у розгляді справи та є упередженою, оскільки безпідставно відхилила клопотання відповідача про закриття провадження у справі та діє в інтересах позивача, не приймаючи до уваги факти, встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.08.2012 року.

Разом із тим, будь-яких об`єктивних обставин, які б могли свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді під час розгляду справи або виключають її участь у розгляді справи у заяві про відвід представником відповідача не наведено.

Суд звертає увагу, що цивільна справа № 202/11928/14-ц була розподілена в провадження судді Марченко Н.Ю. в порядку, визначеному законом, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оскільки суддя Кухтін Г.О., в провадженні якого раніше перебувала зазначена справа і ухвала якого про закриття провадження у справі скасована апеляційним судом, не має права брати участь у її розгляді відповідно до частини 1 статі 37 ЦПК України, згідно з якою суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

В даному випадку заява про відвід судді зводиться до незгоди із процесуальними рішеннями судді про прийняття справи до свого розгляду, залишення позову в частині позовних вимог без розгляду за заявою позивача та відмову у закритті провадження у справі.

Між тим, суд звертає увагу, що правильність позиції суду щодо залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 9 вересня 2020 року, якими ухвала суду від 22.10.2019 року залишена без змін.

Крім того, суд апеляційної інстанції в своїй постанові від 30.07.2019 року визнав незаконним закриття попереднім складом суду провадження у цій справі з підстав, на які посилається представник відповідача (наявність рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.08.2012 року), у зв`язку з чим справу направлено до суду першої інстанції та було розподілено для розгляду судді Марченко Н.Ю.

Враховуючи наведене, відвід судді Марченко Н.Ю. заявлено необґрунтовано, оскільки передбачені законом підстави для відводу судді відсутні.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що заява про відвід надійшла до суду раніше ніж за три дні до наступного засідання, вирішення питання про відвід має здійснюватися іншим суддею, який не входить до складу суду, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати необґрунтованою заяву адвоката Свірідова Д.М., яка подана в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про відвід судді Марченко Н.Ю. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцова Анастасія Ігорівна, про визнання договору дарування недійсним.

Заяву про відвід судді Марченко Н.Ю. передати для вирішення іншим суддею, який не входить до складу суду, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ю. Марченко