Провадження №2-ві/369/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі судових засідань Юзюк С.В.,

за участі сторін:

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду міста Києва Ковальчук Л.М. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної заходами забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2021 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючій судді Ковальчук Л.М. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної заходами забезпечення позову, в порядку ст. 36 ЦПК України. Дана заява мотивована тим, що в заявника є сумнів в об`єктивності судді Ковальчук Л.М..

Відповідач в обґрунтування своєї позовної заяви зазначала, що вона не довіряє розгляд справи судді Ковальчук Л.М., оскільки головуюча у справі №369/132727/17 протягом розгляду справи незважала на зухвалу і зневажливу поведінку представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , його погрози на її адресу. В той же час під тиском ОСОБА_4 та інших учасників процесу суддею постановлювались ухвали з порушенням норм процесуального права, які в подальшому були скасовані апеляційним судом. Вказує, що позовна заява прийнята суддею без перевірки повноважень представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 . Згідно опису представник позивача надав для підтвердження своїх повноважень лише ордер та копію свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю. Також суддею були порушені вимоги ст. 187 ЦПК України. Зазначає, що суд зобов`язаний був пересвідчитися, що адвокат має повноваження на підписання позовної заяви в інтересах клієнта. А тому існують сумніви у об`єктивності та неупередженості судді. На підставі вищевказаного позивач просив суд задовольнити заяву про відвід судді Ковальчук Л.М. та розгляд даної справи здійснювати судом в іншому складі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2021 року визнано заявлений відвід судді необґрунтованим та передано заяву про відвід судді для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2021 року, заява про відвід передана до провадження судді Фінагеєвої І.О..

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву про відвід судді Ковальчук Л.М. підтримали та просили задовольнити.

Вивчивши заяву про відвід судді, заслухавши думку відповідача та її представника, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві!» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід судді Ковальчук Л.М, не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах ст. 36 ЦПК України, в яких визначено підстави для відводу судді.

До заяви відповідач ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а подана заява містить лише припущення певних обставин. Крім того, доводи, на які посилається заявник в заяві про відвід судді, не є підставою для відводу судді, а зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого судді, що в свою чергу може бути предметом дослідження при апеляційному оскарженні рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,36,39,40,182,260,261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду міста Києва Ковальчук Л.М. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної заходами забезпечення позову, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Фінагеєва