Справа № 2-10/09
Номер провадження: 6/156/8/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М.О.

за участю: секретаря судових засідань Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ «ФК ФОРТ» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заяву обґрунтовує тим, що Іваничівським районним судом Волинської області ухвалено рішення у справі № 2-10/09 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Надра» солідарно суму заборгованості за кредитним договором № 143-П від 26 жовтня 2006 року.

На виконання вищезазначеного рішення видані виконавчі листи щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Виконавчі провадження № 46227291, № 52678092, № 46227087 завершені в Горохівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

14 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Морган Кепітал» укладено договір № GL2N014341ПВ260 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 143-П від 26 жовтня 2006 року перейшло до ТОВ ФК Морган Кепітал».

30 грудня 2020 року між ТОВ «ФК МОРГАН КЕПІТАЛ» та ТзОВ «ФК ФОРТ» укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав №92-Ф, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 143-П від 26 жовтня 2006 року перейшло до ТзОВ «ФК ФОРТ».

Обґрунтовуючи вимогу про видачу дубліката виконавчого документа заявник зазначає, що на виконання рішення суду по справі № 2-10/09 від 13 січня 2009 року Іваничівський районний суд Волинської області видав Банку виконавчі листи. Згідно з інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження № 46227291 та № 52678092 з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника 1 та виконавче провадження № 46227087 з виконання виконавчого листа щодо Боржника 2 було завершено в Горохівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Відповідно до офіційної інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання даної заяви оригінал виконавчих листів щодо Боржника 1 та Боржника 2 на примусовому виконанні не перебуває.

Також, зазначає, що орган державної виконавчої служби був зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу, однак згідно з актом ПАТ КБ «НАДРА» про втрату виконавчих листів, оригінали виконавчих документів втрачені. Таким чином ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» не міг передати ТОВ «ФК ФОРТ» оригінал виконавчого документа. За таких обставин, місцезнаходження оригіналу виконавчого документа невідоме, оскільки такий ні в органі виконавчої служби, ні в розпорядженні кредитора не перебуває.

Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник зазначає, що строк був пропущений у зв`язку з перебуванням первинного кредитора ПАТ «КБ НАДРА» в процедурі ліквідації.

Враховуючи вищевикладене заявник просить замінити стягувача ТОВ «ФК МОРГАН КЕПІТАЛ» на його правонаступника ТзОВ «ФК ФОРТ, видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з Боржника 1 та Боржника 2, поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак у своїй заяві про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, просить суд розглянути справу без участі представника заявника.

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

У відповідності до положень ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до частково задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 13 січня 2009 року позов ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ "Надра" Луцьке РУ задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ "Надра" кредитну заборгованість за кредитним договором № 143-П від 26 жовтня 2006 року в розмірі 63011,45 грн. (а.с. 41-42).

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи, 14 травня 2020 року між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL0N014341ПВ260, за умовами якого право вимоги до позичальників за зобов`язаннями кредитного договору № 143-П від 26 жовтня 2006 року перейшло до ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ».

Між ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» та ТзОВ «ФК ФОРТ» 30 грудня 2020 року укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав №92-Ф, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 143-П від 26 жовтня 2006 року перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Виходячи з положення ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою згідно ч.1 ст.512 ЦК України, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно ч.1 ст.514 ЦК України.

Відповідно п.1,2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували па момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Відповідно змісту ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні.

Отже, законодавством чітко визначено, що заінтересована сторона має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у разі заміни кредитора у зобов`язанні правонаступником, а суд замінює сторону виконавчого провадження правонаступником.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог заявника про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та про видачу добіліката виконавчого документа, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2- 711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Згідно ч.1ст.22 Закону України " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-X1Vпередбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Згідно ст. 12Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

Згідно з інформації про виконавче провадження від 14 липня 2021 року: виконавче провадження № 46227087 завершено з виконання виконачого листа від 04 лютого 2009 року № 2-10 виданого Іваничівським районним судом Волинської області де боржником вказаний ОСОБА_2 сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом 31835,78 грн., назва виконавчої дії повернення ВД стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна), дата виконавчої дії 28 квітня 2015 року. Згідно з інформації про виконавче провадження від 14 липня 2021 року: виконавче провадження № 46227291 завершено з виконання виконавчого листа від 04 лютого 2009 року № 2-10 виданого Іваничівським районним судом Волинської області де боржником вказана ОСОБА_1 сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом 31835,78 грн., назва виконавчої дії повернення ВД стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна), дата виконавчої дії 28 квітня 2015 року. (а.с.31-32).

Згідно результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП дата на час пошуку 14 липня 2021 року, № АСВП 52678092, боржник ОСОБА_1 , стан виконавчого провадження завершено. (а.с.27).

З наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчого листа на виконання рішення від 13 січня 2009 року сплив ще до придбання 30.12.2020 року заявником у ТОВ «ФК» «Морган Кепітал" права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у даній справі. Таким чином, під час продажу ТОВ «ФК Морган Кепітал» права вимоги ТОВ «ФК Форт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а перед тим під час продажу ПАТ КБ "Надра" права вимоги ТОВ «ФК Морган Кепітал», Банк вже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання. А за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора - правонаступника стягувача переходять усі права первісного кредитора.

Посилання заявника, як на підставу поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, на те, що ФК «Форт» 30 грудня 2020 року набуло прав стягувача не може вважатись поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, адже до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відтак, заявником не надано належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б завадили стягувачу ПАТ КБ «Надра» чи ФК «Морган Кепітал» вчасно пред`явити виконавчий лист до виконання.

Суд звертає увагу, що факт заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні має виключно матеріальну природу правонаступництва, однак сам по собі у процесуальному відношенні не може доводити поважності причин пропуску визначеного законом строку, у тому числі щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з правових позицій Європейського Суду з прав людини, що викладені у пункті 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), котрі дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник із заявою про видачу дубліката виконавчого документа із вказаних боржників звернувся до суду вже після закінчення визначеного законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у поданій заяві просив у відповідності до ст. 433 ЦПК України поновити йому вказаний строк, оскільки він, на думку заявника, пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Фактичні обставини справи свідчать про пасивну позицію як ПАТ КБ «НАДРА» (як первісного стягувача), так і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також правонаступників, згідно договорів про відступлення права вимоги, які протягом тривалого часу байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків як правонаступників стягувача, несумлінно користувалися усіма наданими правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, не вживали заходів щодо виконання рішення суду.

Перехід права вимоги від ПАТ КБ «Надра» до ТзОВ «ФК ФОРТ» не може вважатися поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки права та обов`язки заявника, як нового кредитора та стягувача випливають і є похідними від правосуб`єктності первісного стягувача ПАТ КБ «Надра».

І хоч у поданій до суду заяві ТзОВ «ФК ФОРТ» посилається на те, що під час проведення процедури ліквідації його правонаступника ПАТ «КБ «Надра» всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржниках за відступленими кредитними договорами, у зв`язку із зміною керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ, були втрачені, а тому, враховуючи вказане, просили видати дублікати втрачених виконавчих документів та поновити їм строк для пред`явлення їх до виконання, однак крім складеного акту про втрату виконавчих документів від 14 травня 2020 року, інших доказів суду не представив.

Заява стягувача про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа не містить жодного обґрунтування як щодо часу, обставин втрати виконавчих листів, їх фіксації, так і щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення їх до виконання.

Суд також критично відноситься до вказаних заявником причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, а саме, запровадження у червні 2015 року процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра», оскільки відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку (якщо в банку не здійснювалася тимчасова адміністрація) забезпечують передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду/уповноваженій особі Фонду. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків винні особи несуть відповідальність відповідно до ч. 4ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи вищенаведене, обов`язок вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком з часу запровадження ліквідаційної процедури покладалось на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників. Отже, з цього часу у стягувачів розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами та відповідно збільшилися можливості щодо захисту своїх прав та інтересів у встановленому законом порядку.

Незважаючи на вказане, первісним кредитором не вжито жодних заходів щодо виконання вказаного рішення, а заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник ТзОВ «ФК ФОРТ» всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не надав суду достатніх доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Іваничівським районним судом Волинської області у справі № 2-10/09, а тому, зважаючи на закінчення строку, встановленого для пред`явлення даних виконавчих листів до виконання, й відсутність підстав для його поновлення, суд прийшов до висновку, що не можуть бути задоволені і вимоги ТзОВ «ФК ФОРТ» про видачу дубліката виконавчого документа.

Пунктом.17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відтак, враховуючи недоведеність поважності причин пропуску ТзОВ «ФК ФОРТ» строків на пред`явлення виконавчих документів до виконання, вимога про видачу дубліката втраченого документа ТзОВ «ФК ФОРТ» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12,76-79,81,258-261,263,433,442 ЦПК України, ст.ст.512,514 ЦК Українита Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволити частково.

Замінити стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ», за виконавчим листом № 2-10/09 за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» прав кредитора за кредитним договором № 143-П від 26.10.2006 року.

В решті вимог заяви - відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М.О. Федечко