Справа № 601/1880/15-ц
Провадження № 2/601/2/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бонюкевич І.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської області єпархії Української Православної Церкви до релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоанна Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської єпархії Православної Церкви України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання недійсним (протиправним) та скасування протоколу загальних зборів віруючих релігійної громади УПЦ «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» с. Колосова Кременецького району Тернопільської області від 26.04.2015 року та визнання протиправним (недійсним) скасування статуту релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» села Колосова єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату (прийнятий парафіяльними зборами протокол № 1 від 26.04.2015 року, визнання дискримінаційним та розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 536 од «Про статут релігійної громади УПЦ КП села Колосова Кременецького району у новій редакції» від 28.08.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської області єпархії Української Православної Церкви до релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоанна Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської єпархії Православної Церкви України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання недійсним (протиправним) та скасування протоколу загальних зборів віруючих релігійної громади УПЦ «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» с. Колосова Кременецького району Тернопільської області від 26.04.2015 року та визнання протиправним (недійсним) скасування статуту релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» села Колосова єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату (прийнятий парафіяльними зборами протокол № 1 від 26.04.2015 року, визнання дискримінаційним та розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 536 од «Про статут релігійної громади УПЦ КП села Колосова Кременецького району у новій редакції» від 28.08.2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України. Оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що справу необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки так визначив Касаційний адміністративний суд Верховного Суду.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання.

Представник Тернопільської ОДА був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_4 надіслала заяву про слухання справи у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06квітня 2021року у справі №910/10011/19 (провадження № 12-84гс20) дійшла до висновку, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Зокрема, у п. 23 вказаної постанови зазначено, що колегія суддів Касаційного господарського суду, проаналізувавши положення статті 55 Господарського кодексу України (далі - ГК), статті 7, частин першої - третьої статті 8 Закону № 987-ХІІ, частини першої статті 4, частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), вважає, що зі змісту позовних вимог та їх підстав вбачається, що позов у справі № 910/10011/19 фактично поданий на захист релігійних прав та інтересів учасників релігійної громади, членами якої є віруючі громадяни (фізичні особи), зокрема позов направлений на захист права релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях УПЦ та на захист інтересів останньої задовольняти релігійні потреби громадян як членів релігійної громади. Тобто позов у цій справі направлений на захист цивільних прав фізичних осіб як членів релігійної громади та інтересів позивача.

У пункті 24.зазанчено, що здійснивши аналіз статті 3 ГК, частини першої статті 2, частини першої статті 20 ГПК, статей 3, 19 ЦПК у сукупності зі статтями 8, 12, 14, 15 Закону № 987-ХІІ, який є спеціальним для застосування до правовідносин, пов`язаних зі свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, Касаційний господарський суд зазначив, що оскільки спірні правовідносини безпосередньо пов`язані з реєстрацією нової редакції статуту Релігійної організації, порядок проведення якої врегульовано статтею 14 Закону № 987-ХІІ, юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, також слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14 та частини другої статті 15 цього Закону.

У пункті 55 зазначено, що спори за участю громадського об`єднання зі статусом юридичної особи як учасника цивільних правовідносин підлягають розгляду у судах відповідно до вимог як ЦПК, так і ГПК залежно від змісту позовних вимог та сторін такого спору.

При цьому Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК незалежно від того, чи є позивач та інші учасники справи акціонерами (учасниками) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18, від 18 березня 2020 року у справі № 466/6221/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15, від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20.

У справі що розглядається, позов подано юридичною особою до юридичної особи. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року зазначено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є неналежними, оскільки не порушували прав позивача.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»(в чинній редакції), релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації; релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»(в чинній редакції) релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій.

Положеннями частин першої - п`ятої ст.8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в чинній редакції) передбачено, що релігійна громада є місцевою Релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади; релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).

Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади; рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюються загальними зборами релігійної громади; такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами.

Отже, спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом) відносяться до спорів щодо управління такою юридичною особою і мають розглядатись у порядку господарського судочинства.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у даному випадку мають місце правовідносини між релігійною громадою «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської області єпархії Української Православної Церкви, релігійною громадою «Парафія Святого Апостола Іоанна Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської єпархії Православної Церкви України та Тернопільською обласною державною адміністрацію, які є юридичними особами , спір з приводу чого повинен розглядатися у порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. 19, 200, п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 256, 263 ЦПК України, Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», Законом України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської області єпархії Української Православної Церкви до релігійної громади «Парафія Святого Апостола Іоанна Богослова» села Колосова Кременецького району Тернопільської єпархії Православної Церкви України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання недійсним (протиправним) та скасування протоколу загальних зборів віруючих релігійної громади УПЦ «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» с. Колосова Кременецького району Тернопільської області від 26.04.2015 року та визнання протиправним (недійсним) скасування статуту релігійної громадди «Парафія Святого Апостола Іоана Богослова» села Колосова єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату (прийнятий парафіяльними зборами протокол № 1 від 26.04.2015 року, визнання дискримінаційним та розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 536 од «Про статут релігійної громади УПЦ КП села Колосова Кременецького району у новій редакції» від 28.08.2015 року - закрити.

Роз`яснити позивачам, що вони вправі звернутися до суду за вирішенням даного спору у порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення). Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Головуючий: