09.02.2021 Єдиний унікальний номер 205/6918/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/6918/2020
Номер провадження: 2/205/218/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2017 року. Під час спільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час працездатний, проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, допомогу на утримання позивача також не надає. Просила стягнути з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку його (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення сином, трьох років.

ОСОБА_2 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких просив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилався на обставини того, що він не має достатньої фінансової спроможності для сплати відповідних аліментних платежів, оскільки він утримує свого батька який є пенсіонером, самостійно несе відповідні витрати щодо сплати комунальних платежів та забезпечення своєї життєдіяльності, та ще у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини. Окрім цього, наголошує на тому, що позивачем не доведено обставина того, що дитина проживає разом із нею, що виключає можливість стягнення аліментів на її утримання.

ОСОБА_1 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подала відповідь на відзив, в якому просила задовольнити її позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. У такій заяві по суті справи позивач заперечує проти доводів відповідача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у первісній позовній заяві, та просить суд стягнути з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку його (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення сином, трьох років.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити по мотивам, що викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволені відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року клопотання відповідача про витребування доказів по цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, залишено без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2017 року. Від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.10.2018 року.

Судом також встановлено, що вказана дитина фактично мешкає разом із позивачем по справі, яка самостійно здійснює догляд за дитиною, у зв`язку із чим не працює. Обставина перебування позивачем у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку підтверджується відповідним наказом №5-в від 29.12.2018 року ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги». Також факт проживання дитини разом із матір`ю підтверджено актом від 17.12.2020 року, посвідченого головою квартального комітету № 24 м. Новомосковськ Бовдир І.Ф.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2020 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доказів наявності аліментних зобов`язань (окрім вищевказаних) відповідача перед іншими особами матеріали справи не містять.

Оскільки сторона позивача наполягає на повному невиконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею три річного віку, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг житло.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 84 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Із аналізу вказаних норм матеріального закону випливає, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та за умови того, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов`язковою умовою для їх стягнення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є працездатною, фізично здоровою особою. Під час розгляду справи по суті такий відповідач наголошував на тому, що не має можливості надавати фінансової підтримки матері своєї дитини, оскільки на його повному утриманні перебуває ще його батько, самостійно несе відповідні витрати щодо сплати комунальних платежів та забезпечення своєї життєдіяльності, та ще у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини.

Суд зазначає, що за загальним правилом свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

В контексті наведеного суд акцентує увагу на тому, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 3 статті 12 ЦПК України та частина 1 статті 81 ЦПК України зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З приводу вказаних доводів відповідача суд зазначає, що згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 11.10.2016 року батько позивача має статус пенсіонера за віком, а відтак отримує відповідні пенсійні виплати із державного бюджету України для свого забезпечення. При цьому, стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження того, що розмір такої пенсії його батька є недостатнім для забезпечення первинних потреб останнього. Так само відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували розмір витрат та регулярне здійснення таких витрат відповідачем на утримання свого батька, та доказів на підтвердження розміру витрат зі сплати відповідачем комунальних платежів та забезпечення своєї життєдіяльності.

Одночасно із цим, судом встановлено, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, що свідчить про можливість відповідача в достатній мірі надавати матеріальну допомогу.

У свою чергу, позивач фактично не працює через те, що здійснює догляд за спільною дитиною сторін, і отримує лише державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір якої (860 грн.00 коп.) явно навіть не наближений до розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини та непрацездатних членів сім`ї.

Враховуючи вище наведене, та одночасно приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач вже сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від свого доходу на утримання вказаної дитини, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку його (доходу) щомісячно, буде відповідати як інтересам позивача по справі, так і узгоджуватись із фінансовими можливостями відповідача по справі, та одночасно з цим відповідати таким критеріям сімейних відносин як справедливість, добросовісність та розумність.

Також відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Окрім цього, у зв`язку з тим, що позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судових витрат, а саме за позовні вимоги про стягнення аліментів, то в силу ст.141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 55, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) починаючи з 09 вересня 2020 року аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку його (доходу) щомісячно, на утримання дружини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на час догляду за малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та до досягнення такою малолітньою дитиною трирічного віку.

3. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан