Справа № 167/452/21
Номер провадження 2/167/226/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи його тим, що з 14 травня 2005 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що з червня 2020 року спільне життя з відповідачем припинилося через відсутність взаєморозуміння, поваги, протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а тому просить суд шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 14 травня 2005 року Навізькою сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 2 розірвати.

В обґрунтування вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання зазначила, що на даний час їх старша донька ОСОБА_6 досягла повноліття та навчається на 1-му курсі в Волинському національному університеті імені Лесі Українки на факультеті філології та журналістики денної форми навчання, термін її навчання становить з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Вказує, що дочка проживає разом з нею і всі витрати на її утримання несе позивач. Для забезпечення належного рівня її життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дочки потрібно 7000 грн. в місяць. Враховуючи наведене, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3500 грн. щомісячно з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання 30 червня 2024 року з врахуванням індексу інфляції. Також, посилаючись на вимоги ст. ст. 180 - 181, 183 Сімейного кодексу України, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексу інфляції.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено 05 липня 2021 року о 11 год. 00 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05 липня 2021 року позовну вимогу щодо визначення місця проживання дітей залишено без розгляду.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05 липня 2021 року зупинено провадження у справі та надано сторонам строк для примирення терміном 2 (два) місяці.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 06 вересня 2021 року о 11 год. 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що з травня місяця 2021 року відповідач ОСОБА_2 участі в утримані дітей не приймає. Зазначила, що орієнтовно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8 щомісячно витрачає 3000-4000 гривень. Вказала, що повнолітня дочка ОСОБА_6 навчається на другому курсі університету денної форми навчання, оплата за навчання становить 2100 грн. в місяць, а в загальному витрачає на утримання дочки орієнтовно 5000 грн. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, згідний з позовною вимогою про розірвання шлюбу та погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей по 1500 грн. на кожну дитину. Суду пояснив, що раніше як правило працював на тимчасових роботах за кордоном та завжди брав участь в утриманні дітей, на даний час допомогу надавати в розмірі зазначеному в позовній заяві не може, оскільки тимчасово не працює внаслідок травмування пальців. Хронічних захворювань не має. Вказав, що він знає про необхідність сплати за навчання дочки ОСОБА_6 щомісячно 2100 грн. і вважає, що їх може сплачувати позивач самостійно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить такого висновку.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 14 травня 2005 року, судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 травня 2005 року зареєстрували шлюб у Навізькій сільській раді Рожищенського району Волинської області, про що було зроблено актовий запис № 2.

Під час шлюбу, у сторін народилося троє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 .

З матеріалів справи судом встановлено, що діти зареєстровані та проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З змісту позовної заяви судом встановлено, що з червня 2020 року спільне життя сторін припинилося через відсутність взаєморозуміння, поваги, протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Подальше сімейне життя сторін є неможливим, шлюб існує формально.

Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 11 червня 2021 року.

За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з такого.

Як слідує зі змісту позовної заяви між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, обрання способу стягнення аліментів є виключним правом позивача та не залежить від волі відповідача у такій категорії справ.

Стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших осіб на утриманні немає, отримує нерегулярний дохід працюючи на тимчасових роботах за кордоном.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище сторін і неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання та те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Аналіз наведених норм права та рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, зазначення відповідачем про можливість сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн., суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд виходить з такого.

З довідки № 06/1251 від 07 червня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_6 є студенткою 1-го курсу факультету філології та журналістики денної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб освітнього рівня «бакалавр» Волинського національного університету імені Лесі Українки (ІV рівень акредитації). Термін навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року.

Щомісячний розмір коштів необхідних для оплати навчання ОСОБА_6 становить 2100 грн., що не заперечується відповідачем.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що визначено ст. 198 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 проживає з матір`ю та фактично перебуває на утриманні останньої.

При цьому, суд враховує аргументи позивача щодо її навчання та потреби у зв`язку із цим у матеріальній допомозі батька на період такого навчання, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів.

Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Ураховуючи вищенаведені норми закону та встановлені судом обставин, зокрема продовження дочкою відповідача, ОСОБА_6 навчання і у зв`язку з цим її потребою матеріальної допомоги відповідача, а також можливістю останнього надавати таку допомогу, суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, виходячи з вимог ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, який працює на тимчасових роботах за кордоном, однак заробіток такого є мінливим, стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та відсутність даних щодо його незадовільного стану здоров`я.

Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що в судовому засіданні позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів в розмірі 3500 грн., та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася 11 червня 2021 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПКУкраїни визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позову позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., однак оскільки відповідач позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав повністю до початку розгляду справи по суті, тому 454 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, а 454 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету

Разом з цим, позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з ОСОБА_2 слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1816 грн. (908 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей + 908 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 142, 247, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 травня 2005 року Навізькою сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 2.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексу інфляції.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 11 червня 2021 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору, сплаченого при подачі позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до квитанції № 19 від 11 червня 2021 року.

Оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи №167/452/21.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. п. 15.5) п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 10 вересня 2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. Т. Гармай