Провадження № 2/522/4587/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Кісліної В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Житлової комісії Одеського гарнізону, про зобов`язання вчинити певні дії щодо забезпечення житлом,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії щодо забезпечення його житлом та просив:

-зобов`язати Міністерство оборони України забезпечити ОСОБА_1 житловим приміщенням відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, в м. Одесі для постійного проживання з родиною в складі п`яти осіб в тримісячний строк після набрання рішенням законної сили;

-зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса підготовити та подати до Виконавчого комітету Одеської міської ради відповідних документів, визначених законодавством України, для видачі ордеру ОСОБА_1 на житлову площу згідно встановлених санітарних та технічних норм, в м. Одесі для постійного проживання з родиною в складі п`яти осіб;

-зобов`язати Виконавчий комітет Одеської міської ради прийняти відповідне рішення щодо надання ОСОБА_1 постійної житлової площу, відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, з урахуванням кількості членів його сім`ї;

-зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на постійну житлову площу відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, з урахуванням кількості членів його сім`ї.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є майором запасу, інвалідом війни другої групи, перебуває на квартирному обліку військовослужбовців Одеського гарнізону, котрі потребують поліпшення житлових умов, в загальній черзі з 14.08.2002 року та у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, з 24.11.2007 року як ветеран війни інвалід ІІ групи та як звільнений з військової служби в запас за скороченням штатів та реформуванням; має склад сім`ї з 5 осіб: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , 2000 р. н., син ОСОБА_4 , 2007 р. н. та син ОСОБА_5 , 2015 р. н.

Таким чином, з 24 листопада 2007 року позивач набув права на позачергове забезпечення жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Позивач зазначив, що протягом перебування у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, і по даний час його не забезпечено житловою площею всупереч вимогам чинного законодавства, а саме приписам статті 46 Житлового кодексу Української РСР, пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та пункту 8 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».

У відповідь на своє звернення на адресу відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса з приводу забезпечення його житлом у встановлений законодавством термін позивач отримав роз`яснення, що забезпечення військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку в Одеському гарнізоні, та зокрема, у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, здійснюється згідно з чергою, що визначається часом зарахування на квартирний облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового та першочергового одержання жилих приміщень), при цьому в списках соціально незахищених груп населення значиться 90 родин ветеранів-інвалідів війни ІІ групи та осіб, прирівняних до них, що мають однакові з позивачем права; забезпечення позивача житлом за рахунок Міністерства оборони України відбудеться відповідно до черг.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2019 року відкрито провадження по даній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса надав до суду відзив від 05.07.2019 за № 2875, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому відповідач зазначив, що відповідно до пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги, зокрема, позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, в т. ч. за рахунок житлової площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Такі особи забезпечуються житлом протягом 2-х років з дня взяття на квартирній облік. Згідно з частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла, тобто без встановлення терміну надання житла. Відповідно до статті 24 Конституції України всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно зі статтею 43 Житлового кодексу України, пунктом 1 розділу VII Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, та пунктом 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 № 470, військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються згідно з чергою. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом прийняття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового та першочергового одержання жилих приміщень).

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса зазначив, що позивач має забезпечуватись житлом для постійного проживання з житлового фонду Міністерства оборони України згідно з чергою, визначеною часом прийняття на облік, оскільки порушення черговості призведе до порушення конституційних прав на житло, визначених статтями 24, 46 Конституції України, інших військовослужбовців, і порушить принцип верховенства права.

Виконавчим комітетом Одеської міської ради були надані письмові пояснення, в яких комітет зазначив, що питання забезпечення позивача як колишнього військовослужбовця житлом має вирішуватись Міністерством оборони України, яке в силу пункту 1, підпункту 83 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, та організовує відповідно до законодавства забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Виконавчий комітет Одеської міської ради, згідно з Положенням про виконавчий комітет Одеської міської ради, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019 № 4186-VII, є виконавчим органом, який створюється радою на період її повноважень відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Статуту територіальної громади міста Одеса та Регламенту Ради.

Відповідно до статті 58 Житлового кодексу Української РСР єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер. При цьому видача ордерів на заселення особам, які перебувають на обліку у відповідному районі, є повноваженням районної адміністрації, зокрема Приморської районної адміністрації Одеської міської ради згідно з положенням про неї, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 № 1934- VII.

Відтак, виконавчий комітет Одеської міської ради вказав про відсутність у нього законних повноважень щодо прийняття рішення про надання житлової площі позивачу.

Згідно ухвали суду від 30.09.2020 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання, призначене на 11.02.2021, з`явились представник позивача адвокат Прокопішина К. В., яка просила позов задовольнити з викладених в ньому підстав, представник МОУ- ОСОБА_6 та КЕВ м. Одеса- Федорченко Л.В., які позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні.

Представник Міністерства оборони України, заперечуючи проти задоволення позову, зазначила, що забезпечення позивача житлом має здійснюватися виключно з дотриманням існуючої черговості з урахуванням часу взяття його на квартирний облік та, зокрема, облік осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є майором запасу та звільнений згідно з наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 листопада 2007 року №520 з військової служби в запас у зв`язку зі скороченням штатів, є інвалідом війни другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до довідки, наданої КЕВ м. Одеса, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, станом на 01.07.2019 в загальній черзі з 14.08.2002 за №1194 та в позачерговій черзі з 24.11.2007 за №545 при Військовій академії (м. Одеса), зі складом сім`ї 3 особи (він, син 2000 р. н., син 2007 р. н.).

Тобто з 24.11.2007 ОСОБА_1 набув право на позачергове забезпечення житлом як інвалід війни 2-ї групи з терміном забезпечення житлом 2 роки.

Зазначені обставини відповідачами не спростовуються, а відтак не потребують доказування.

Позивач звертався на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса з заявою від 07.09.2018 з приводу забезпечення його житлом, на яку отримав відповідь від 14.09.2018 за № 4430 з роз`ясненням про те, що забезпечення військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку в Одеському гарнізоні, та зокрема, у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, здійснюється згідно з чергою, що визначається часом зарахування на квартирний облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового та першочергового одержання жилих приміщень), при цьому в списках соціально незахищених груп населення значиться 90 родин ветеранів-інвалідів війни ІІ групи та осіб, прирівняних до них, що мають однакові з позивачем права, забезпечення позивача житлом за рахунок Міністерства оборони України відбудеться відповідно до черг.

З відповіді також вбачається, що цільового надходження житла для забезпечення військовослужбовців ветеранів-інвалідів війни 2 групи та осіб, прирівняних до них, не надходило.

Позивач також звернувся до житлової комісії Військової академії (м. Одеса) з питань забезпечення його житлом як інваліда війни 2-ї групи у встановлений законом термін. Відповіддю голови житлової комісії військової академіє (м. Одеса) від 15.10.2018 за № 36/6/241 на звернення позивача повідомлено про те, що порядок розподілу та забезпечення жилих приміщень для постійного проживання у Збройних Силах України регламентується Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 20.11.2011 №737 (чинною на час надання відповіді ), пункт 4.4 якої передбачає, що військовослужбовці та особи, звільнені з військові служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією. За результатами проведеного персонального розподілу житла, начальником КЕВ (КЕЧ) району розробляється Список розподілу жилої площі для постійного проживання, який погоджується головою житлової комісії гарнізону. Погоджений начальником гарнізону Список надсилається для перевірки до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, розглядається Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України. Рішення Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України є остаточним для розгляду керівником квартирно-експлуатаційного органу, головою гарнізонної житлової комісії та начальником гарнізону.

КЕВ (КЕЧ) району подає затверджений, погоджений і перевірений Список розподілу житлової площі до виконавчого органу районної державної адміністрації для видачі військовослужбовцю ордера на розподілену жилу площу.

Таким чином, житлова комісія не приймає участі у розподілі житлової площі для постійного проживання.

Особливості отримання житла ветеранами та інвалідами війни у позачерговому порядку визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Житловим кодексом Української РСР (далі ЖК Української РСР).

Відповідно до статті 9 ЖК Української РСР забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 43 ЖК Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Статтею 46 ЖК Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, до таких віднесено, зокрема, інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб, яким жиле приміщення надається поза чергою протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав протягом року з визначенням переважного права інвалідів великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн протягом року.

Згідно з частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла», тобто без встановлення терміну надання житла.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 № 470.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.

Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.

Відомчий житловий фонд Міністерства оборони України розподіляється за процедурою, визначеною чинною на час розгляду справи Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 (надалі Інструкція № 380).

Так, згідно з пунктом 3 розділу VIІ Інструкції № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно з пунктом 4 розділу VIІ Інструкції № 380 на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (надалі ГКЕУ) для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Надалі, за результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про погодження надання постійного житла або відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом та є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами (пункт 5 розділу VIІ Інструкції № 380) .

ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Відповідно до п. 7 розділу VIІ Інструкції № 380 затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району інформує військовослужбовців та членів їх сімей про готовність ордера не пізніше одного місяця з дня затвердження Списку надання постійного житла у Збройних Силах України (пункт 8 розділу VIІ Інструкції № 380). Про видачу (вручення) ордера КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом трьох робочих днів повідомляє житлову комісію військової частини (об`єднану житлову комісію), яка на найближчому засіданні приймає рішення про зняття військовослужбовця з обліку.

Ордер та рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про зняття з обліку є підставами для видання наказу командира військової частини про забезпечення житловими приміщенням для постійного проживання та зняття з обліку.

Таким чином, Міністерство оборони України та КЕВ м. Одеса не мають законних повноважень одноособово забезпечувати житлом військовослужбовців, зокрема і позивача. Законодавством передбачено низку компетентних органів, рішення яких у їх сукупності, оформлені відповідними документами установленої форми, є підставою для видачі ордеру для заселення.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що він має право на позачергове отримання житла, проте забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу.

Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. Враховуючи, що попереду позивача у черзі знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, порушення черговості є порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб, може порушити права та інтереси прав осіб, які були раніше ніж позивач поставлені на облік, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні.

Наведене узгоджується із правовими висновками, зробленими Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 12 березня 2018 року у справі № 676/1707/17-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 438/1500/15-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 304/515/17, від 30 січня 2020 року у справі № 335/3599/18, від 24 лютого 2020 року у справі № 725/3605/19, а також із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-390цс15, з висновком якого погодився й Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 712/4259/17.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад рішення у справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Рішення є законним тоді, коли виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Оскільки рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а обов`язок доводити ті чи інші обставини покладається виключно на сторони, суд вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Керуючись статтями 15, 16 ЦК України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 43 Житлового Кодексу УРСР, статтями 2, 5, 10-13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Житлової комісії Одеського гарнізону, про зобов`язання вчинити певні дії щодо забезпечення житлом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення згідно з частиною 1 статті 354 ЦПК України.

Суддя

11.02.2021