Справа № 333/4346/20
Провадження №2-з/333/139/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Круглікова А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справ №333/4346/20

за позовною заявою: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача 1: Акціонерного товариства «Альфа Банк», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100,

до відповідача 2: приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича, 69041, м. Запоріжжя, вул. Вінтера, буд. 26, оф. 1.2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів 1,2: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сеченко Катерина Валеріївна, АДРЕСА_2

про скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2021 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справ №333/4346/20. Зазначену заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в провадженні суду на розгляді перебуває цивільна справа за його позовом до відповідача 1: Акціонерного товариства «Альфа Банк», відповідача 2: приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича про скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на нерухоме майно. 24.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження №61917469 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 2 660 480,08 грн. за виконавчим листом №2-1338/11, виданим Комунарським районним судом м. Запоріжжя 12.06.2012 року та починає процедуру примусової реалізації предмета іпотеки. Наразі приватним виконавцем Проценко Д.Ю. вчиняються активні виконавчі дії щодо стягнення залишку заборгованості з ОСОБА_1 , що підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 04.09.2020 року, постановами про арешт коштів боржника та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 17.07.2021 року. З цих підстав, ОСОБА_1 просить суд зупинити стягнення за виконавчим провадженням №61917469, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. на підставі виконавчого листа №2-1338/11, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 12.06.2012 року,щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 2 660 480,08 грн. з заявника до набрання законної сили рішенням по цій справі.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах заяви доказами.

Розглянувши вимоги заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддею беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Так, при розгляді заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 03.09.2021 року, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк, п/р0004, МФО 300346, заборгованість за кредитним договором №800001960 від 28.09.2007 в сумі 2660480, 08 грн. Зазначене рішення набуло законної сили 25.06.2012 року.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи №333/4346/20 слідує, що предметом позову ОСОБА_1 до відповідача 1: Акціонерного товариства «Альфа Банк», відповідача 2: приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича є не оскарження суми заборгованості, а скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на нерухоме майно в межах виконавчого провадження №61917469, яке перебуває на виконанні в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю.

Будь-яких доказів, що підтверджують незаконність дій приватного виконавця Запорізької області Проценка Д.Ю. під час виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2012 року в межах виконавчого провадження №61917469, матеріали справи не містять та заявником не надано.

Крім того, суд першої інстанції позбавлений повноважень зупиняти виконання рішення суду.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а також не надання заявником доказів, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність, станом на час розгляду вказаної заяви, правових підстав для забезпечення позову.

А тому, як наслідок, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову судом відмовляється через недоведеність.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справ №333/4346/20 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова