КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3267/21
Провадження № 2/552/1357/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі Сороці Є.С.,

За участю адвокатів - Буряка Д.М. та Дзюбенка О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м.Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В судовому засіданні адвокат Дзюбенко О.Л. надав суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборону вчиняти певні дії. Заява обґрунтована тим, що після винесення ухвали про відкриття провадження по даній справі, відповідачем ОСОБА_2 з метою уникнення виконання рішення суду по справі з явними ознаками фіктивності було оформлено договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035, які розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Власником майна є дружина відповідача ОСОБА_3 . Особисто відповідачу на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельна ділянка кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська. Накладення арешту на майно, яке було відчужене безпосередньо вже після відкриття провадження у справі, шляхом оформлення договору дарування дружині відповідача ОСОБА_3 та на майно, яке одноособово належить на праві власності відповідачу може реально забезпечити виконання рішення суду по справі. В зв`язку з чим просили суд забезпечити позов, наклавши арешт та заборону вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належать на праві власності ОСОБА_2 , а саме на: земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельну ділянку кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська. А також накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035, що розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні адвокат Дзюбенко О.Л. заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Буряк Д.М. в судовому засіданні щодо заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборону вчиняти певні дії заперечував, просив відмовити за безпідставністю.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Полтави з 16.06.2021 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

05.07.2021 року судом винесено ухвалу, якою відкрито провадження по даній справі.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 одразу після відкриття провадження по справі, а саме 01.09.2021 року та 02.09.2021 року було оформлено договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035,які розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Власником даного майна є ОСОБА_3 .

Крім того, судом встановлено, що особисто відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельна ділянка кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська. Накладення арешту на майно, яке було відчужене безпосередньо вже після відкриття провадження у справі, шляхом оформлення договору дарування дружині відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили.

В свою чергу положеннями ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частини 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст.215 цього кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст.234 ЦК України.

З аналізу наведених норм Велика Палата зробила висновок про те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином, (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду №369/11268/16-ц від 03.07.2019 року.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п.4 його постанови від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Наведене узгоджується із правовими позиціями постанови Верховного Суду України від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16.

Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належать на праві власності ОСОБА_2 , а саме на: земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельну ділянку кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська.

Накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035, що розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Турченко Т.В.