Справа № 462/6738/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та додаткових витрат на неповнолітнього сина,

встановив:

ОСОБА_1 29.10.2020 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки 3000 грн. щомісячно до закінчення нею навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, та половини вартості понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, що складає 4987, 50 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 18.05.2002 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 23.04.2020 року, і від спільного подружнього життя мають двох дітей: доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квітні 2020 року вона звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей, проте на час подання даного позову рішення судом не прийнято. ІНФОРМАЦІЯ_3 донька досягла вісімнадцятирічного віку, та на даний час є студенткою першого курсу денної форми навчання юридичного факультету Львівського національного університету ім. І.Франка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, та не має можливості працювати, а відповідач працює і зобов`язаний як батько матеріально допомагати. Крім того вказує, що нею понесено 9975 грн. додаткових витрат за навчання сина ОСОБА_5 у Львівському державної університеті безпеки життєдіяльності, тому вважає, що з відповідача слід стягнути в судовому порядку половину понесених нею додаткових витрат, що становить 4987,50 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.11.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив.

Разом з тим, 11.01.2021 року відповідач подав до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього половини вартості понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина у розмірі 4987,50 грн., а щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, заперечує частково, оскільки середній щомісячний його дохід становить 4770, 58 грн., та на утриманні в нього є ще двоє малолітніх дітей. У зв?язку з чим просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнили, що батьки повинні оплачувати за навчання дітей порівну.

Третя особа позов підтримала, зазначивши, що позовні вимоги є підставними, просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23.04.2020 року розірвано в судовому порядку (а.с. 6-7), та від спільного подружнього життя мають двох дітей: доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9). Діти сторін зареєстровані та проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12), що не заперечується відповідачем.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18.09.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2020 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.69-72).

Також встановлено, що син сторін ОСОБА_5 навчається на 1 курсі платної форми навчання у Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності, термін навчання з вересня 2020 року по червень 2024 року (а.с.13).

Позивачем сплачено за перший семестр навчання сина ОСОБА_5 у Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності, у розмірі 9975 грн. (а.с.16).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Положеннями ст.185 СК України визначається один із способів виконання цього обов`язку, а саме: участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Наведене стверджується поясненнями сторін та матеріалами справи.

Враховуючи наведене та те, що відповідач визнав позов в частині стягнення половини вартості понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, про що подав до суду письмову заяву, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до довідки Львівського національного університету ім. Івана Франка №4643 від 28.09.2020 року (а.с.14) встановлено, що ОСОБА_2 навчається на 1 курсі платної форми навчання юридичного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка, термін завершення навчання червень 2024 року.

Дослідженням поданих відповідачем письмових доказів встановлено, що згідно довідки про доходи №21-180 від 15.12.2020 року виданої ПрАТ Львівський електроламповий завод «Іскра» відповідач ОСОБА_3 працює водієм автотранспортних засобів в ПрАТ Львівський електроламповий завод «Іскра», його дохід з червня по листопад 2020 року становить 28623,47 грн. (а.с.57).

Також встановлено, що у відповідача ОСОБА_3 на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.59) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.58).

Приймаючи рішення щодо стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, суд виходить з наступного.

Як вбачається із копії квитанції №0.0..1 від 28.08.2020 року позивачем сплачено 17209 грн. за перший семестр навчання доньки ОСОБА_6 у Львівського національного університету імені Івана Франка (а.с.15).

Відтак, рік навчання ОСОБА_7 у Львівського національного університету імені Івана Франка складає 34418 грн. (17209 грн. Х 2 семести), а за місяць складає 2868 грн. (34418 грн. : 12 місяців).

Оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька, тому 2868 грн. : 2 = 1434 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що утримувати дітей зобов`язані обоє батьків, то з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Крім того, оскільки ОСОБА_2 завершить навчання в Львівському національному університету імені Івана Франка до досягнення нею 23 річного віку, то з відповідача слід стягувати аліменти до закінчення навчання, тобто до червня 2024 року включно.

З огляду на вимоги ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн., від сплати якого позивач була звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно з ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 та фактично проживаючого в с.Суховоля Городоцького району Львівської області, який працює водієм автотранспортних засобів ПрАТ «Львівський електроламповий завод», аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої на АДРЕСА_1 , на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 29.10.2020 року до завершення донькою навчання у червні 2024 року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4987,50 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м.Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 09 лютого 2021 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний