Справа № 159/872/21 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/1199/21 Категорія: 70 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Киці С. І., Матвійчук Л. В.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Опари Ганни Вікторівни на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

28 травня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що діти знаходяться на її утриманні. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні та забезпечені їхніх дітей, не забезпечує їх матеріально, не сприяє їх духовному та фізичному розвитку, не допомагає їй, як матері дітей. Відповідач є працездатним та працює в Республіці Польща електриком, отримує стабільний дохід, інших дітей у нього на утриманні не має. Натомість позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує значних коштів на своє лікування, а тому вимушена звернутися в суд із зазначеними позовними вимогами.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2021 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 4000 грн допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , яким стягувати з нього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на двох дітей щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Апеляційний суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначну відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , судом взято до уваги те, що відповідач як батько дітей зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, він працює та має змогу надавати утримання неповнолітнім дітям.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 14 лютого 2019 року.

Позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також встановлено, що неповнолітні діти сторін по справі проживають разом зі свою матір`ю ОСОБА_1 і знаходяться на її утриманні. Мати дітей позивачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

За положеннями статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

За положеннями частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому судом встановлено, що батько двох неповнолітніх дітей відповідач у цій справі ОСОБА_2 зобов`язаний і має змогу сплачувати аліменти на утримання своїх дітей.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки він проживає за кордоном, де вимушений орендувати житло, і у нього є батьки похилого віку, яким він надає матеріальну допомогу.

Зазначені відповідачем обставини з врахуванням вимог статті 182 СК України не можуть братися до уваги при визначенні розміру аліментів на утримання дітей.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Опари Ганни Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді