Справа № 158/1595/20
Провадження № 2/0158/14/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2021 року Ківерцівський районний суд Волинської області
у складі : головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
з участю представників позивача Дениса О.І., ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, -
в с т а н о в и в:
Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 працював у ТзОВ «Житлобуд-2» на посаді лицювальника-плиточника. Відповідно до припису військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2019 року № 272 направлений 26.09.2019 року у 199 навчальний центр м. Житомир для прийняття на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду. 31.11.2019 року на його домашню адресу надійшов лист від директора ТзОВ «Житлобуд-2» з копією наказу № 83-к від 30.09.2019 року про звільнення його з роботи 30 вересня 2019 року за прогули без поважних причин згідно з п. 4 ст. 40 КЗпПУ. Однак сам позивач копії наказу, трудової книжки особисто не отримував. Враховуючи те, що позивача було звільнено під час проходження ним військової служби, що є незаконним, тому відповідно до уточнених позовних вимог просить визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» протиправними та скасувати наказ № 83-к від 30.09.2019 року директора товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» Стефановича Л.С. про звільнення з 30.09.2019 року ОСОБА_2 лицювальника-плиточника 3 розряду за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпПУ; поновити з 30.09.2019 року ОСОБА_2 на посаді лицювальника-плиточника 3 розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2».
Відповідачем ТзОВ «Житлобуд-2» було подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просять відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що 10.07.2019 року позивач був прийнятий на посаду лицювальника-плиточника 3 розряду на підставі його заяви, де зазначено, що останній ознайомлений з умовами праці правилами внутрішнього трудового розпорядку. 25.09.2019 року позивач був відсутній на роботі з 13 до 17 години, тобто більше трьох годин, а 26 та 27 вересня 2019 року не вийшов на роботу взагалі, причини невиходу не повідомив, на зв`язок не виходив, тому 30 вересня 2019 року (28 та 29 вересня 2019 року були вихідними) його було звільнено за прогул без поважних причин. З вбачається з позовної заяви, позивача було Крім того, копію наказу про звільнення та лист про необхідність отримання трудової книжки позивачу було направлено поштою, він сам вказує на те, що копію наказу отримано за його адресою 05.11.2019 року, коли до суду звернувся лише 02.07.2020 року, тобто з пропущенням строку позовної давності. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, жодних порушень при звільненні позивача допущено не було. При цьому позивачем значно порушено строки позовної давності.
Представник третьої особи Котельчук Б.Я. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечував, визнав допущені помилки у повідомленні військового комісара роботодавцю - відповідачу щодо підписання контракту позивачем на проходження військової служби, підтвердив перебування позивача у Ківерцівському районному військовому комісаріаті25.09.2019 року з 13 год. 00 хв. до 18 год. 10 хв.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 83-к від 30.09.2019 року звільнено з роботи ОСОБА_2 лицювальника-плиточника 3 розряду з 30 вересня 2019 року за прогули без поважних причин згідно з п. 1 ст. 40 (прогул) (а.с. 10).
26.09.2019 року ОСОБА_2 було підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадових осіб рядового, сержантського (старшинського) складу (а.с. 5).
Листом за вих. № 1315 від 26.09.2019 року Ківерцівський районний військовий комісаріат повідомив ТзОВ «Житлобуд-2», про укладений вище контракт, однак у текст повідомлення було допущено описку у прізвищі, імені та по батькові позивача ОСОБА_2 та його дати народження (а.с. 6-7). Вказану описку було пізніше виявлено та листом № 1500 від 29.10.2019 року на адресу відповідача було повідомлено про її виявлення та повідомлено вірні анкетні дані позивача (а.с. 8-9).
25.09.2019 року було складено акт № 5 ТзОВ «Житлобуд-2» про відсутність на робочому місці ОСОБА_2 , лицювальника-плиточника, 25.09.2019 року з 13 до 17 години без попередження та пояснення причини відсутності, на зв`язок не виходив (а.с. 38). Про даний факт також було проінформовано директора ТзОВ «Житлобуд-2» доповідною запискою виконроба від 25.09.2019 року (а.с. 39). Аналогічні акти за № 6, 7 та 8 були складені про відсутність позивача на робочому місці 26, 27 та 30 вересня 2019 року відповідно (а.с. 40-42), складено ідентичні доповідні записки (а.с. 43-45).
Копія наказу про звільнення та повідомлення про можливість забрати трудову книжку було надіслано на адресу проживання та реєстрації позивача листом, який було отримано матір`ю позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 05.11.2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 49).
Як вбачається з копії повістки (а.с. 78) 25.09.2019 року о 13 год. 00 хв. позивач ОСОБА_2 прибув до Ківерцівського районного військового комісаріату та перебував у ньому до 18 год. 10 хв. 25.09.2019 року.
На думку суду, звільнення позивача з роботи проведено з порушенням закону з наступних підстав.
За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Отже, за змістом даної норми (п. 4 ст. 40 КЗпПУ) обов`язковою умовою звільнення працівника за прогул є його відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня.
Положеннями статей 139-142 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Відповідно до норм ст.ст. 147-149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Як роз`яснено п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити із того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.
Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причин такої відсутності.
Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.
Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.
Так, як вбачається із копії повістки, позивач ОСОБА_2 25.09.2019 року о 13 год. 00 хв. прибув до Ківерцівського районного військового комісаріату, тобто з 13 год. 00 хв. 25.09.2019 року він був відсутній на роботі з поважних причин, вже наступного дня 26.09.2019 року направлений на навчальний центр у м. Житомир для прийняття на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду.
Згідно із ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення
Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника, що передбачено ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставин, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 7-1, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.
В силу п. 3 ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Згідно з ч. 2 ст. 21 даного Закону громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.
Як було встановлено судом в ході розгляду даної цивільної справи, з 13 год. по 18 год. 10 хв. 25.09.2019 року позивач ОСОБА_2 перебував у військомматі, з 26.09.2019 року підписав контракт та вибув на навчання, тому поважність його відсутності на робочу місці встановлена судом. Допущення описки в листі військоммату з повідомленням відповідача про вибуття позивача на військову службу не є виною позивача та не може слугувати підставою для його звільнення.
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Щодо заяви представника відповідача про застосування строків давності, так як копію наказу про звільнення було отримано за місцем проживання позивача його матір`ю ще 05.11.2019 року, а до суду позивач звернувся лише 02.07.2020 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, то суд вважає, що в задоволенні вказаної заяви слід відмовити, оскільки наказ про звільнення станом і на даний час особисто позивачу наданий не був, як і трудова книжка, а отримання копії наказу його матір`ю будь-яких правових наслідків за собою не несе, оскільки на час отримання наказу (05.11.2019 року) вона немала права представництва від свого сина, так як довіреність їй видано 11.11.2019 року (а.с. 93).
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» протиправними та скасування наказу № 83-к від 30.09.2019 року директора товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» Стефановича Л.С. про звільнення з 30.09.2019 року ОСОБА_2 лицювальника-плиточника 3 розряду за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпПУ, а також поновлення з 30.09.2019 року ОСОБА_2 на посаді лицювальника-плиточника 3 розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1681 грн. 60 коп. судового збору за подання позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60,141, 213-215 ЦПК України, ст. 40, 41, 130, 134, 135-1, 147-149, 235 КЗпП України, суд, -
у х в а л и в:
Визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» протиправними та скасувати наказ № 83-к від 30.09.2019 року директора товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» Стефановича Л.С. про звільнення з 30.09.2019 року ОСОБА_2 лицювальника-плиточника 3 розряду за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпПУ.
Поновити з 30.09.2019 року ОСОБА_2 на посаді лицювальника-плиточника 3 розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2».
Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» в дохід держави 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп. судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Денис Олександр Іванович, м. Ківерці провулок Привокзальний, 3-а Волинської області.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2», м. Луцьк вул. Конякіна, 16 б Волинської області.

Представник відповідача: адвокат Красун Володимир Володимирович, м. Луцьк вул. Паркова, 5 офіс 10 Волинської області.

Третя особа: Волинський обласний військовий комісаріат, АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст рішення складений 18.02.2021 року