Дата документу 20.12.2021 Справа № 334/5314/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/4003/21 Головуючий у 1-й інстанції: Філіпова І.М.
Є.У.№ 334/5314/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

із апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2021 року в справі,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до суду із заявою про видачу судового про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за постачання електричної енергії за період з 01.01.2019 по 31.03.2021.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу.

Судове рішення мотивовано тим, що стягувачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, дійшов помилкового висновку про пропуск строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник при подачі заяви про видачу судового наказу не дотримався умов,передбачених п.5 ч.1 ст. 165 ЦПК України, пред`явив вимогу з пропуском строку позовної давності, та роз`яснив право заявника звернутись до суду у позовному провадженні.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на законі, суперечать фактичним обставинам, а тому з ними не можна погодитися.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.ч. 1,2 ст. 160 ЦПК України)

За приписами ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, протягом саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

Разом з тим, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ч. 5 ЦК України).

Встановлено, що заявник просить стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 травня 2019 року по 31 березня 2021 року,

Заяву про видачу судового наказу подано до суду 23 липня 2021 року (а.с. 7).

Згідно ст. 68 Житлового кодексу наймач зобов`язаний вчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги. Квартирна плата і плата за комунальні послуги вносяться щомісяця у терміни, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, ст. ст. 633, 634, ч. 2 ст. 642 ЦК України укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії з 01.01.2019.

Згідно п. 4 Додатку 3 до Договору «Спосіб та термін оплати» розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця.

Індивідуальний побутовий споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим.

Постачальник надає рахунок споживачу до сплати із зазначенням у ньому обсягу споживання, розрахованого оператором системи, з урахуванням поточного споживання.

Оплата рахунку постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 10 робочих днів від дати отримання його споживачем.

У разі неодержання рахунку споживач самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 5.10. договору оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Виходячи із вищевикладеного, ОСОБА_1 спожито електричну енергію за період з травня 2019 по березень 2021, фактично у боржника з`явилась заборгованість з травня 2019 року, коли остання не погасила її до 20.06.2019. А отже, враховуючи строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, заявник має право звернутись до суду із вимогами про стягнення заборгованості за надані у травні 2019 року послуги не пізніше 20 червня 2022 року.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявник пропустив трирічний строк щодо частини заявленого боргу.

Отже, ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» заявлено вимогу про стягнення заборгованості в межах строку позовної давності.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до ст. 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2021 року у цій справі скасувати та направити справу для провадження розгляду справи до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська