Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3061/20
Провадження №: 2/332/233/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2021 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач є власником 21/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім позивача в будинку за вказаною адресою також зареєстровані: мати позивача ОСОБА_5 , діти позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також відповідачі по справі : його колишня дружина ОСОБА_4 , брат ОСОБА_2 та дружина брата ОСОБА_3 . Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в будинку з 2017 року . У зв`язку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу житлі , він вимушений сплачувати нараховані комунальні послуги та інші платежі, що складають додаткові матеріальні витрати, чим порушується право позивача на володіння та розпорядження своєю власністю. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме21/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився , надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності , позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив , буває вдома у ОСОБА_10 , зазначив ,що ОСОБА_11 це колишня дружина ОСОБА_10 , яка не проживає за вказаною адресою 2-3 роки , її речей в будинку не має , будинок вона покинула добровільно. ОСОБА_12 це брат позивача , Юля дружина брата , будинок покинули добровільно , не проживають за вказаною адресою більше трьох років .
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , з іншої сторони цього будинку. Позивач є його сусідом і двоюрідним братом . Відповідачів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 він не бачив вже більше п`яти років, можливо років вісім, а ОСОБА_16 не бачив років 1,5 -2 . Їх ніхто не виганяв , вони забравши свої речі добровільно поїхали жити в інше місце.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду , вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
У належній позивачу на праві власності частині житлового будинку на теперішній час зареєстровані: позивач (власник) - ОСОБА_1 , мати позивача - ОСОБА_5 , доньки позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та відповідачі : колишня дружина позивача - ОСОБА_4 , рідний брат позивача - ОСОБА_2 , дружина брата - ОСОБА_3 .
Відповідачка ОСОБА_4 наразі не є членом родини позивача, але не проживає за вказаною адресою з 2017 року. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хоч і є родичами позивача , але не проживають і не з`являються з 2017 року , що підтверджується Довідкою квартального комітету № 03/26 від 22.09.2020 (а.с. 17). В будинку відсутні будь-які їхні речі.
У зв`язку з реєстрацією відповідачів у житлі , яке належить позивачу , позивач вимушений сплачувати нараховані комунальні послуги та інші платежі, що складають додаткові матеріальні витрати, у зв`язку з чим порушується його право на володіння та розпорядження своєю власністю.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове прииміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: 21/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 22.02.2021 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік