Справа № 134/283/21
Провадження № 22-ц/801/1656/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 рокуСправа № 134/283/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Міхасішина І. В., Сала Т. Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 03 червня 2021 року суддею цього суду Лабаєм Олександром Валентиновичем, зі складанням його повного тексту 07 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи його тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2007 року. Під час шлюбу у них народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із позивачем і знаходиться на її утримані. До досягнення дочкою повноліття з відповідача стягувались аліменти на її утримання на користь позивача

В даний час донька досягла повноліття, продовжує навчання і є студенткою денної форми навчання першого курсу Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, у зв`язку з чим не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги.

Позивач самостійно не може в повному обсязі забезпечити потреби дитини, оскільки ніде не працює. Водночас, відповідач є працездатною особою, періодично працює та отримує дохід від домашнього господарства і відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка навчається, проте категорично відмовився сплачувати аліменти та допомагати в утриманні дочки.

Пославшись на викладене ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка навчається - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого державного прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/5 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Не погодившись з ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись на порушення вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві (заперечення на апеляційну скаргу а. с. 134-136) позивач зазначила, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Водночас, вказаний відзив не містить підпису заявника, тому колегія суддів долучає його до матеріалів справи, проте розглядає апеляційну скаргу без його врахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 березня 2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 118 від 03 грудня 2007 року. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоюється прізвище ОСОБА_1 (а. с. 3).

18 листопада 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а. с. 95).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання від 10 жовтня 2017 року за № 3477 (а. с. 6) та від 22 грудня 2018 року за № 4825 (а. с. 7) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані у буд. АДРЕСА_1 .

Згідно договору № 226/03 від 03 вересня 2020 року про порядок розрахунків між Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського та фізичною особою за виконання договору про навчання № 226/03 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (по 30 червня 2024 року) ОСОБА_3 становить 68000 грн, зокрема 2020 рік - 8500, 2021 рік - 17000 грн, 2022 рік - 17000 грн, 2023 рік - 17000 грн, 2024 рік - 8500 грн (а. с. 83).

Відповідно до квитанцій № 0.0..1 від 17 вересня 2020 року та № 0.0..1 від 16 січня 2021 року за навчання ОСОБА_3 на 1 курсі факультету «Початкова освіта» на рахунок Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського сплачено 8500 грн та 17000 грн відповідно (а. с. 11).

З дублікатів чеків від 21 вересня 2020 року та від 29 квітня 2021 року видно, що ОСОБА_3 сплатила 2240 грн та 1000 грн відповідно за проживання в гуртожитку (а. с. 84).

21 вересня 2020 року Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського видано ОСОБА_3 довідку № 452 про те, що вона дійсно навчається на 1 курсі факультету дошкільної, початкової освіти та мистецтв імені Валентини Волошиної спеціальності «013 Початкова освіта» денної комерційної форми навчання (а. с. 8).

10 лютого 2021 року Крижопільською селищною радою Вінницької області видано ОСОБА_1 довідку № 586 про те, що вона проживає та зареєстрована у буд. АДРЕСА_1 і склад її сім`ї такий: чоловік - ОСОБА_7 ; дочка - ОСОБА_3 (а. с. 9).

06 травня 2021 року Крижопільською районною філією Вінницького обласного Державного центру зайнятості видано довідку № 240 про те, що ОСОБА_1 зареєстрована як безробітна з 21 травня 2020 року та за період з 21 травня 2020 року по 31 березня 2021 року отримала дохід в розмірі 20670,31 грн (а. с. 87).

16 серпня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , під час якого у них народився син - ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (а. с. 46).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 145214 ОСОБА_9 з 01 лютого 2021 року встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання (а. с. 49).

На підтвердження доводів щодо витрат на утримання дружини - ОСОБА_9 відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено ряд медичних довідок з 2006 року, у яких зазначено перебіг її хвороби (а. с. 47-62) та чеки з аптек про придбання ліків за 2020-2021 рік (а. с. 64-68). Крім того, на підтвердження доводів, що на утриманні відповідача перебувають його батьки суду надано копію свідоцтва про народження відповідача та копії паспортів його батьків (а. с. 41-43).

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_2 працює у ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» та за період з 01 червня 2020 року по 31 жовтня 2020 року без урахування аліментів отримав дохід в розмірі 25400,00 грн, а за період з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року - 10400,00 грн (а. с. 62-63).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

Встановивши вказані вище обставини, суд першої інстанції, керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, а саме: досягнення дитиною 18-річного віку; продовження нею навчання та потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; хворобу дружини відповідача та можливість надавати матеріальну допомогу, дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, визначивши аліменти, які підлягають стягненню, у розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджувався факт отримання дочкою стипендії, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 навчається на комерційній формі навчання, водночас відповідно до Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, дія цього Порядку поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах або наукових установах за державним (регіональним) замовленням за рахунок коштів загального фонду державного (відповідного місцевого) бюджету.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано наявність на утримані відповідача дружини та батьків, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки надані до суду першої інстанції докази на підтвердження цих доводів належним чином їх не підтверджують та не дають можливість встановити, що ОСОБА_2 несе додаткові витрати по забезпеченню цих осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що апеляційна скарга мала бути подана ОСОБА_3 , яка на час звернення до суду з позовом досягла 18 річного віку, апеляційний суд відхиляє, оскільки за приписами ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають як самі діти, так і той з батьків, з ким вони проживають.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому також відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст.375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : І. В. Міхасішин

Т. Б. Сало

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2021 року.