У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

22 лютого 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали позовної заяви Кредитної спілки «ФЕДЕРАЦІЯ»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, -

УСТАНОВИЛА:

26 листопада 2020 року з Придніпровського районного суду м. Черкаси до Черкаського районного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом Кредитної спілки «ФЕДЕРАЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Так, Кредитна спілка «ФЕДЕРАЦІЯ» (юридична адреса: бульвар Шевченка, 268/2, м. Черкаси, 18001), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), у якому просить суд визнати недійсним договір дарування від 30 січня 2009 року, зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за № 297, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 05 лютого 2021 року позовна заява була залишена без руху, з наданням позивачу часу для усунення недоліків.

18 лютого 2021 року від в.о. керівника КС «Федерація» Носань Н.С. засобами поштового зв`язку надійшла письмова заява на усунення недоліків, разом з доданими до неї документами.

Згідно з вимогами частини першої статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за вказаним позовом в порядку цивільного судочинства має бути відмовлено з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в частині першій статті 19 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається та підтверджується відомостями інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12 травня 2009 року порушено провадження у справі № 14/1313 про банкрутство КС «Федерація».

Пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи, враховую вимоги ст. 19 ЦПК України, ст. 20 ГПК України та зважаю на дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Так, у постанові від 07 серпня 2019 року в справі № 200/416/17-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо спір з майновими вимогами до боржника, щодо якого до 19 січня 2013 року порушене провадження про банкрутство, ініційований за правилами цивільного судочинства до вказаної дати, господарський суд не має юрисдикції щодо розгляду такого спору. Якщо ж цей спір ініційований за правилами цивільного судочинства 19 січня 2013 року чи пізніше, господарський суд не має юрисдикції щодо його розгляду лише тоді, якщо станом на 19 січня 2013 року цей суд вже прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 29.05.2019 року у справі № 1609/6645/12. Якщо позов поданий після 19 січня 2013 року, до спірних правовідносин застосовуються приписи частини четвертої статті 10 Закону про банкрутство у редакції Закону України № 4212-VI (зі змінами, внесеними Законами України № 5405-VI і № 5518- VI) та пункту 7 частини першої статті 12 ГПК України у редакції того ж Закону, що набрали чинності 19 січня 2013 року.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі КзПБ), частинами другою та четвертою Прикінцевих та перехідних положень якого унормовано, що з дня введення його в дію Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство (крім справ, які перебувають на стадії санації) здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

За змістом статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Аналіз статті 7 КзПБ дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, відтепер віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і з публічних правовідносин, у яких стороною є боржник.

Отже, з огляду на те, що метою внесення законодавчих змін щодо поглиблення принципу концентрації у межах справи про банкрутство всіх спорів, пов`язаних з боржником та його майном, є закріплення засад ефективного судового контролю за діяльністю такого боржника, поверненням його майна для відновлення платоспроможності або формування ліквідаційної маси, достатньої для задоволення кредиторських вимог, до критеріїв визначення чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якій є боржник, можна віднести також такі умови: вирішення спору стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Водночас, у своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що вимоги до боржника повинні мати майновий характер, тобто вартісну оцінку. Такий спір має стосуватися питання щодо формування активу боржника, який в подальшому може бути направлений на погашення вимог кредиторів боржника.

Беручи до уваги, що провадження у справі про банкрутство КС «Федерація» хоч і було порушено 12 травня 2009 року, тобто до 19 січня 2013 року, однак, лише 02 лютого 2021 року ухвалою Господарського суду Черкаської області позивача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, зважаючи на вимоги статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, враховуючи, що боржник у розумінні Закону про банкрутство, є позивачем за цим позовом, його вимоги підлягають вартісній оцінці та є майновими, а результати їх розгляду можуть вплинути на обсяг ліквідаційної маси кредитної спілки, наявні підстави стверджувати, що позовні вимоги Кредитної спілки «ФЕДЕРАЦІЯ»підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою Кредитної спілки «ФЕДЕРАЦІЯ»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. А. Миколаєнко