Єдиний унікальний номер судової справи: 484/2602/20
Провадження 22-ц/812/274/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Миколаїв справа № 484/2602/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П. Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі учасників справи належно повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Літвіненко Т.Я., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності в порядку поділу майна подружжя на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0076 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0045, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 01 грудня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2020 року шлюб було розірвано.

25 травня 2016 року, під час шлюбу, відповідач придбав у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0076 га, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, в АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вказані обставини, презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке придбане за час шлюбу, рівність часток подружжя у спільному майні, позивач просила задовольнити її позов.

Заперечуючи проти позову частково, відповідач посилався на те, що частина спірної земельної ділянки, площею 0,0032 га є його особистою приватною власністю, що отримана ним в порядку приватизації та об`єднана із земельною ділянкою 0,0044 га, яка придбана під час шлюбу з позивачем.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ј частину земельної ділянки, площею 0,0076 га, кадастровий номер :03:007:0045, переданої для будівництва індивідуальних гаражів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши ѕ частини вказаної земельної ділянки у власності ОСОБА_2 .

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що до спільної сумісної власності подружжя належить лише земельна ділянка площею 0,0044 га, кадастровий номер :03:007:0019, що передана для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, яку сторони придбали за спільні кошти. Земельна ділянка площею 0,0032 га була особистою приватною власністю ОСОБА_2 , а тому не підлягала поділу.

Врахувавши те, що земельна ділянка площею 0,0044 га, Ѕ частина якої належить позивачу на праві спільної сумісної власності, та земельна ділянка площею 0,0032 га, фактично перестали існувати в результаті об`єднання в одну земельну ділянку, суд дійшов висновку, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на ј частину спірної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду змінити в частині визначення частки та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , залишивши Ѕ частини вказаної земельної ділянки у власності ОСОБА_2 .

Відповідач в поданому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 наполягала на тому, що відсутні підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна.

Кожна із сторін направила до апеляційного суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони з 01 грудня 2011 року по 07 липня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу, відповідно до посвідченого в нотаріальному порядку договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 лютого 2016 року, ОСОБА_2 купив земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаража, загальною площею 0,0044 га, кадастровий номер :03:007:0019, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Первомайської міської ради від 30 квітня 2015 року №4 «Про приватизацію земельних ділянок» затверджено проект землеустрою та ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,0032 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:007:0044.

На підставі цього рішення відповідачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер НОМЕР_1 від 26 травня 2015 року та внесено відомості про реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно заяви щодо об`єднання земельних ділянок від 16 лютого 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихоня В.А., зареєстрованої в реєстрі №584, ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:007:0045, площею 0,0076 га для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 5 частини першої статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Системний аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку про те, що земельна ділянка набута одним із подружжя за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні є її, його особистою приватною власністю.

Таким чином, земельна ділянка, одержана відповідачем площею 0,0032 га у період шлюбу в приватну власність внаслідок приватизації у 2015 році, є його особистою приватною власністю, незалежно від перебування у шлюбі, а не спільною сумісною власністю подружжя, що вірно констатував суд першої інстанції та помилково вважала позивач.

Дані про те, що на такій земельній ділянці знаходиться будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що земельну ділянку площею 0,0044 га було придбано відповідачем на підставі договору купівлі-продажу під час шлюбу з позивачем, судом вірно визначено, що вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу.

Встановивши те, що земельна ділянка площею 0,0044 га, Ѕ частина якої належить позивачу на праві спільної сумісної власності, та земельна ділянка площею 0,0032 га, яка є особистою приватною власністю відповідача, були об`єднані в одну земельну ділянку площею 0,0076 га, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на частину земельної ділянки площею 0,0022 га.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції визначаючи частку позивача у спільному сумісному майні колишнього подружжя допустився помилки.

Частка земельної ділянки позивача складатиме 29 %, а не ј частину як вважав суд.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки правильність висновків суду не спростовують та є наслідком помилково тлумачення норм матеріального права.

За таких обставин, відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України рішення суду в частині визначення частки позивача у спільному сумісному майні колишнього подружжя підлягає зміні.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 365 грн. 12 коп., що становить 29 % пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2020 року змінити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 29 % частки земельної ділянки площею 0,0076 га, що становить 0,0022 га та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0045, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів.

У власності ОСОБА_2 залишити 71 % частки земельної ділянки площею 0,0076 га, що становить 0,0054 га та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0045, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 365 грн. 12 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови виготовлено 23 лютого 2021 року.