ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5617/21 Номер провадження 22-ц/814/2673/21Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Кузіної Ж.В., повний текст судового рішення виготовлено без зазначення дати, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, встановлення факту нечесної підприємницької практики, встановлення розміру зобов`язання, визнання зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки припиненими.

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення його позову до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, встановлення факту нечесної підприємницької практики, встановлення розміру зобов`язання, визнання зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки припиненими.

Зазначав, що 19.06.2007 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір № PLOKGА00000071 на суму 45000 дол. США, з терміном повернення до 19.06.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19.06.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 79,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заява мотивована тим, що АТ КБ «ПриватБанк» не було надано в установлені законодавством строки відповіді на його заяву, щодо проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № PLOKGA00000071 від 19.06.2007 року, чим було створено передумови можливості вчинення дій спрямованих на відчуження іпотечного майна, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів , наданих в іноземній валюті», яким скасовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», дія мораторію на іпотечне житло закінчилася 23.09.2021року

Вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову, надасть можливість АТ КБ «ПриватБанк» переоформити на себе, а в подальшому відчужити на користь третіх осіб житловий будинок з господарськими спорудами.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 79,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101., та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам та іншим органам чи особам, які використовують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовного вищезазначеного майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не надано доказів та необґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони необмеженому колу осіб вчиняти певні дії може у майбутньому утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, на те, що АТ «ПриватБанк» так і не було прийнято рішення щодо реструктуризації його заборгованості, хоча дія мораторію на іпотечне житло закінчилась 23.09.2021 року, що в свою чергу дає можливість банку переоформити, а в подальшому і відчужити на користь третіх осіб житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 79,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що в жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, встановлення факту нечесної підприємницької практики, встановлення розміру зобов`язання, визнання зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки припиненими.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» в частині позовних вимог про: встановлення розміру зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору № PLOKGА00000071 від 19.06.2007 року, станом на 16 липня 2021 року таким, що дорівнює нулю; визнання зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» припиненим; визнання іпотеки за договором іпотеки від 19 червня 2007 року укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. зареєстрованого в реєстрі за № 3777 припиненим.

Відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» по встановленню факту застосування нечесної підприємницької практики; витребуванню у АТ КБ «ПриватБанк» виписки про всі здійснені ОСОБА_1 , платежі по кредитному договору № PLOKGA00000071.

19.10.2021 року на підставі положень статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом заборони вчиняти будь-які які реєстраційні дії та накладення арешту на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 79,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, у зв`язку з відмовою АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію зобов`язань по кредитному договору.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не навів достатніх підстав і не надав належних доказів вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, а тому відсутня обґрунтована необхідність накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо спірного житлового будинку.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду правильним, з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями ст.263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду

Апеляційний суд зазначає, що, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо недоведеності останнім того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

Натомість, твердження скаржника стосовно того, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало в установлені законодавством строки відповіді на його заяву, щодо проведення реструктуризації зобов`язань по кредитному договору № PLOKGA00000071 від 19.06.2007 року, що створило передумови та можливість відповідача переоформити на себе, а в подальшому і відчужити на користь третіх осіб житловий будинок з господарськими спорудами є передчасним та таким, що не підтверджуються жодними належними доказами, зокрема такими, які б давали підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк» здійснює будь-які дії щодо реалізації предмета іпотеки або підготовку до таких дій.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта зводяться лише до незгоди з прийнятим судовим рішенням щодо відмови у забезпеченні позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 Цивільного процесуального кодексу України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Щодо судових витрат

З огляду на те, що скаржник звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та враховуючи правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 752/10166/16, то оскільки постанова не стосується вирішення справи по суті, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2021 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль