МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/812/1568/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участі представника позивача позивача- Рябошапки К.С.,

відповідачки ОСОБА_1 , її представників ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Черенкової Н.П., в приміщенні того ж суду, за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року АТ «Миколаївобленерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

30 травня 2016 року представниками (контролерами) позивача - ПАТ «Миколаївобленерго» ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергією для населення (затверджених постановою КМУ України №1357 від 26 липня 1999р., далі - ПКЕЕн) було встановлено порушення, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою проводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку». За даним порушенням було складено акт № S - 0679, який підписаний представниками енергопостачальника. Споживач від підпису відмовився, зауважень не вніс.

30.05.2016 року Акт № S - 0679 був розглянутий комісією, яка була проведена за участю споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачкою було нанесено позивачу збитки в розмірі 12162,67 грн, що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений за 6 місяців, а саме з 01.12.2015 року.

Згідно приписів п. 54 ПКЕЕн контроль за дотриманням цих Правил у межах своїх повноважень здійснюють НКРЕ, Міненерговугілля, Держспоживінспекція, Антимонопольний комітет та їх органи на місцях. На виконання постанови НКРЕ України № 299 від 12.03.2009р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.04.2009р. за № 308/16324, при ПАТ "Миколаївобленерго" створений Інформаційно - консультаційного центру по роботі зі споживачами електричної енергії (далі - ІКЦ), до функцій якого входить надання консультацій фізичним особам, які є споживачами електричної енергії та які мають намір стати споживачами, розв`язання суперечних питань та конфліктних ситуацій, які виникають між енергопостачальником та заявниками. В засіданнях ІКЦ беруть участь представники ПАТ "Миколаївобленерго", Інспекції Держенергонагляду у Миколаївській області та сектору НКРЕКП у Миколаївській області.

17.06.2016 року на засіданні комісії ІКЦ при розгляді звернення ОСОБА_1 щодо процедури складення акту про порушення № S-0679, було встановлено, що акт оформлено на підставі п. 53 ПКЕЕн, разом з цим запропоновано товариству розрахунок вартості необлікованої електричної енергії по акту здійснити виходячи із сили струму спрацювання комутаційних апаратів з номінальним струмом 25А, що задіяні в схемі самовільного підключення. Рішення оформлено протоколом № 035 від 17.06.2016р.

На виконання рішення ІКЦ комісією енергопостачальника було здійснено повторний розрахунок та прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачем було нанесено товариству збитки в розмірі 9096,29 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений за 6 місяців, а саме з 01.12.2015р.

Розрахунок проведений відповідно до норм п. 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ України від 04.05.06р. № 562.

Так, відповідно до п. 3.3 Методики, згідно з якою розрахунок вартості недооблікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості недооблікованої електричної енергії; за кількістю днів - якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, учинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку мали можливість, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

Розрахунок проведено за формулою 2.7. Методики - W(доб.) = Р*Т кВт/год. Сума боргу складає 9096,29 грн.

Протокол комісії та додатковий рахунок на сплату по акту порушення ПКЕЕн направлено споживачу поштовим відправленням. Сума боргу за недораховану електричну енергію складає 9096,29 грн, яка до теперішнього часу не сплачена. Отже, враховуючи умови п. 53 ПКЕЕн та відмову споживача відшкодувати збитки енергопостачальника, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕн, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕн, згідно з законодавством України.

Враховуючи, що на енергетичному ринку України склалося критичне становище, а також той факт, що не повернення відповідачкою боргу, завданого майновому інтересу Держави (ПАТ «Миколаївобленерго» є державною власністю), ставить під загрозу забезпечення безперебійного та безаварійного постачання електроенергії всім споживачам є протиправним діянням, які вчиняються у відносинах з Державою, та порушують стратегічні, оборонні, економічні та державні інтереси, так як ПАТ «Миколаївобленерго» - об`єкт стратегічного значення.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» борг у сумі 9096,29 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн.

22 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Миколаївобленерго" про захист права на якісні послуги.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати, що шматок проводу, який одним кінцем підключений біля лічильника до електромережі, що йде до лічильника, а інший - вільний і виступає зі стіни на 3-5 см, не є належним та допустимим доказами самовільного підключення ОСОБА_1 електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника, відкритою проводкою з порушенням схеми обліку; визнати, що складені 30.05.2016 контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 документи (акт про порушення № 8-0679 від 30.05.2016 ; додаток до акту про порушення ПКЕЕн № 8-0679 від 30.05.2016р., схема електропостачання споживача; пояснення до акту № 8- 0679 від 30.05.2016; акт контрольного огляду від 30.06.2016) не є належними доказами учинення ОСОБА_1 порушення ПКЕЕн, бо не містять про це доступної інформації, і не є допустимими доказами, так як одержані з порушенням ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»; захистити право ОСОБА_1 на якісні послуги з газопостачання та контролю за дотриманням ПКЕЕн шляхом відмови у задоволенні первісного позову ПАТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2018 року у прийнятті зустрічного позову відмовлено.

17 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов про визнання відсутності права контролю, в якій просила визнати ПАТ «Миколаївобленерго» таким, у якого відсутнє право контролю за дотриманням споживачем ОСОБА_1 вимог Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, через складання Акту про порушення від 20.05.2016 року та винесення рішення про розмір боргу від 30.05.2016 року, а також просила залишити без задоволення позов ПАТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року позов АТ «Миколаївобленерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» вартість необлікованої електричної енергії у сумі 9096,29 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до неї, а також задовольнити її зустрічний позов до ПАТ «Миколаївобленерго» про визнання відсутності права контролю від 17.12.2019 року.

В апеляційній скарзі відповідачка зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а також порушені норми процесуального права шляхом розгляду справи судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Також вказує, що залишились нез`ясованими обставинами: відсутність у ПАТ "Миколаївобленерго" права контролю за дотриманням споживачем ОСОБА_1 вимог Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357. Цю обставину суд мав встановити у разі розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Миколаївобленерго" про визнання відсутності права контролю. Отримавши 17.12.2019 зустрічний позов, суд першої інстанції не об`єднав його в одне провадження з первісним позовом і не ухвалив відмовити у його прийнятті. Навіть не зазначив у рішенні суду його наявність у справі. В той же час щодо іншого зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Миколаївобленерго" про захист права на якісні послуги, що був поданий 12.12.2017, суд ухвалою від 16.01.2018р. відмовив у прийнятті і зазначив про це у рішенні суду. Не розгляд судом зустрічного позову від 17.12.2019 року, на думку апелянта, і призвів до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Також вказує, що вона зверталась до суду із заявами та клопотаннями, у яких просила: на підставі ст. 84 ЦПК України витребувати у позивача ПАТ "Миколаївобленерго" посвідчені копії низки документів від 30.05.2016, які стосуються контролю за дотриманням ОСОБА_1 правил користування електричною енергією і які придатні для читання, а саме: копії акту про порушення; додатку до акта про порушення схеми електропостачання споживача; акту контрольного огляду; акту про пломбування та встановлення індикаторів; розрахунку вартості недорахованої електроенергії; фото і відеоматеріалів, які не були продемонстровані ОСОБА_1 .

Також просила суд на підставі ст. 229 ЦПК України оглянути у судовому засіданні відеоматеріали, які виготовлені ОСОБА_1 і які стосуються обстеження контролерами ПАТ "Миколаївобленерго" внутрішньо будинкової електромережі; на підставі ст. 90 ЦПК України викликати до суду та заслухати в судовому засіданні показання контролерів ПАТ "Миколаївобленерго", які 30.05.2016 перевіряли дотримання ОСОБА_1 правил користування електричною енергією; на підставі ст. 92 ЦПК України заслухати в судовому засіданні пояснення відповідача ОСОБА_1 як свідка, яка дала на це згоду.

Вважає, що з`ясування усіх цих обставин дозволило б суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, але суд першої інстанції залишив усі клопотання і заяви без задоволення.

Згідно з пунктом другим частини п`ятої ст. 178 ЦПК України до наданого суду відзиву на позовну заяву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Вказує, що у відзиві, що розташований на а. с. 108-114, вона виклала свої заперечення проти позову ПАТ "Миколаївобленерго". Позивач видав розписку про отримання відзиву. ОСОБА_1 мала намір надати цю розписку суду в судовому засіданні після закінчення у ньому перерви, під час якої була отримана розписка. Але у будинку, у якому мешкала ОСОБА_1 , сталася пожежа, унаслідок якої згоріло багато речей, у тому числі розписка.

На думку апелянта, не зважаючи на відсутність у справі розписки, суд першої інстанції міг встановити наявність у ПАТ "Миколаївобленерго" відзиву та розглянути його. Для цього не обов`язкова присутність у судовому засіданні відповідачки, але суд не розглянув відзив, через що не встановив низки обставин, що мають значення для справи.

Також відповідачка зазначає, що 17.08.2020 року звернулася до ПАТ "Миколаївобленерго" із заявою про надання низки документів, що стосуються організації роботи контролерів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (посадових інструкцій, журналу обліку бланків актів про порушення, документу про створення комісії з розгляду актів про порушення тощо). Проте, АТ "Миколаївобленерго" залишило заяву без задоволення, що на її погляд, позбавило її і, відповідно, суд можливості з`ясування низки обставин, що мають значення для справи.

Крім того вказує, що в рішенні суду неправильно зазначено, що відповідачка ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена про розгляд справи, до судового засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила. Даних про те, що її неявка мала місце з поважних причин, матеріали справи не містять, оскільки матеріали справи не містять і даних про те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання суду. Що стосується надіслання ОСОБА_1 рішення суду, то матеріали справи не містять даних про його отримання.

ОСОБА_1 вказує, що для неї справа має велике значення, оскільки за її пенсії у 1769 грн. АТ "Миколаївобленерго" намагається стягнути з неї захмарну суму у розмірі 9096,29 грн, що нею був обраний найефективніший спосіб захисту через подання зустрічного позову.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що рішення суду було винесено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням всіх обставин справи, висновки суду, викладені у рішенні, відповідають обставинам справи. Тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції, передбачені ст. 376 ЦПК України відсутні.

Позивач в повному обсязі заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки пунктом 37 ПКЕЕн, затверджених постановою КМУ України №1357 від 26.07.1999, які діяли на момент виникнення спірних відносин, передбачено, що енергопостачальник має право перевіряти справність засобів обліку, знімати покази відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок побутових споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами обліку.

Пунктом 53 ПКЕЕн передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем. Один примірник акту вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акту свої зауваження.

30.05.2016 року представниками позивача в присутності споживача ОСОБА_1 було виявлено порушення та на місці виявлення порушення складено Акт про порушення № S-0679 від 30.05.2016. В Акті зазначено, порушення, а саме: "Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку". Акт був підписаний трьома представниками позивача та споживачем без зауважень.

Відповідно до пояснювальної записки, яка була складена контролерами, порушення споживачу було продемонстровано. При відключенні після облікових автоматів та включенні автомату на 25А у вигляді перемикача, електрична енергія споживалась, електролічильником не враховувалась, лічильник не працював. Таким чином спожита електрична енергія не сплачувалась. Прилад обліку знаходиться в будинку, ввідний кабель порушений (зачищений). Представниками позивача було проведено відключення набросу з ввідного кабелю за щитком. На момент складання акту про порушення здійснювалась відеозйомка, на якій було продемонстровано порушення.

Таким чином, неможливо погодитись з посиланнями відповідачки на порушення контролерами вимог діючого законодавства, оскільки цей факт спростовується фіксацією порушення, добровільним підписанням акту та таким чином визнанням самою споживачкою факту порушення ПКЕЕн.

Також позивач зазначає, що клопотання відповідачки про допит свідка ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, так як він не був присутній при складанні акту про порушення та йому не відомі обставини при яких контролерами АТ «Миколаївобленерго» було складено акт про порушення.

Отже, вважає, що твердження відповідачки про те, що судом першої інстанції рішення було винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, є безпідставним.

Позивач вважає, що доводи апеляційної скарги відповідачки не спростовують рішення суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки апеляційна скарга не містить посилань на порушення позивачем конкретних норм чинного законодавства про електроенергетику при складанні Акту. Крім того, у скарзі не зазначено, які норми матеріального права неправильно застосовані судом першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, АТ «Миколаївобленерго» просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні відповідачка та її представники підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.

Представник позивача не визнала доводи апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, надавши пояснення аналогічні змісту відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ "Миколаївобленерго" та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

30.05.2016 року представниками АТ "Миколаївобленерго", ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , при здійсненні контрольної перевірки дотримання вимог діючих ПРРТЕЕ, у будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_1 було встановлено порушення ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановки споживача до електромереж, що не є власністю енергопостачальної організації, прихованою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Порушення п.5.5.1 ПРРЕЕ. За результатами перевірки було складено Акт № S-0679 та підписано представниками енергопостачальника та споживачем ОСОБА_1 без зауважень.

Даний акт та додатки до нього вручені під розпис 30.05.2016 року відповідачці. При фіксації порушення Правил проводилась зйомка. Зафіксовані у акті порушення знайшли своє підтвердження оглянутою в залі судового засідання фіксацією на електронному носії.

17.06.2016 року даний акт розглянутий комісією, якою прийнято рішення щодо порушення споживачем Правил, та здійснено розрахунок за період 6 місяців з 01.12.2015 року у сумі збитків 12 162,67 грн., та з врахуванням перерахунку 9 096, 29 грн. на підставі п.3.5, 2.7 Методики.

На засіданні споживач електроенергії відповідачка по справі була присутньою, рішення комісії не оскаржила.

Також суд виходив з того, що дії представників ПАТ «Миколаївобленерго» при проведенні перевірок, оглядів, оформленні актів про порушення ПКЕЕН, проведенні засідань комісії по розгляду актів про порушення, тощо, чітко регламентуються нормами ПКЕЕн, договором та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженою Постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562.

Сам бланк акту про порушення містить напис, що схема електропостачання споживача оформлена як додаток до акта про порушення, що й було виконано представниками енергопостачальника. Наявність підпису ОСОБА_1 в акті правопорушення, акті контрольного огляду свідчить, що схема була також оформлена разом із актом.

ОСОБА_1 не скористалася своїм правом внести зауваження до акту та підписала його без жодних заперечень чи зауважень. Акт про порушення, акт контрольного огляду, схема електропостачання, яка є додатком до акту про порушення, містять підпис ОСОБА_1 «Ознайомлений та отримано примірник».

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Миколаївобленерго», в якому просила зобов`язати вчинити певні дії, зазначивши, що Акт який був складений 30.05.2016 року є таким, що не містить доступної інформації. Але рішенням Центрального районного суду від 18.06.2019 року у задоволенні позову їй було відмовлено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.10.2019 року дане рішення залишено без змін. При цьому зазначено, що акт про порушення та додатки до нього складені за місцем виявлення правопорушення, зміст правопорушення викладений чітко і не містить неоднозначних висловів, зафіксовано всі необхідні вихідні дані для розгляду акту комісією з розгляду актів.

На підставі акту електропостачальник визначає величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача, які обчислюються відповідно до Методики. Розрахунок збитків з урахуванням обставин, що впливають на цей розмір, залежить від характеру допущеного споживачем порушення.

Дане порушення є таким, що передбачене п.3.5, формулою 2.7 Методики.

Сума до сплати зменшується на величину вартості електричної енергії відповідно до виставлених споживачу за період порушення рахунків за точкою обліку, на якій було виявлено порушення, лише у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 3.1 Методики (абзац 1 пункту 3.7 Методики). В інших випадках споживачу виписується рахунок на всю розраховану суму (абзац 3 пункт 3.7 Методики).

Розрахунок проведено відповідно до положень пунктів 2.7, 3.5 Методики

На підставі викладеного, суд першої дійшов висновку, що вказана сума і підлягає стягненню з відповідача згідно зі статтями 526,611 ЦК України.

Проте до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, передбачав, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223).

Відповідно до ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка відповідно до ст. 131 ЦПК України надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою особі, яка не має офіційної електронної адреси, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи є дані про зареєстроване місце проживання відповідачки.

Матеріали справи свідчать також про те, що справа неодноразово призначалася до розгляду в судовому засіданні, в тому числі після поновлення провадження у справі на 11.03.2020р., 06.04.2020р., 05.05.2020р.,17.06.2020р., 26.08.2020р., 10.11.2020р., 04.12.2020р., 10.02.2021р., та 15 квітня 2021р.

Проте, в матеріалах справи є дані про останнє повідомлення відповідачки про розгляд справи на 04.12.2020р., про що свідчить розписка (а. с. 116). Судове засідання, призначене на 10 лютого 2021р. не відбулося через перебування судді на лікарняному, тому судове засідання було відкладено на 15 квітня 2021р. (а. с. 117). В матеріалах справи наявна копія повістки про виклик відповідачки на 15 квітня 2021р. Однак матеріали справи не містять даних про отримання нею повістки.

Отже, судом першої інстанції було порушено право відповідачки знати про час і місце судових засідань ( ст. 8 ЦПК України), що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

В апеляційній скарзі відповідачка вказала на те, що не була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, що само по собі є поважною причиною для неявки до суду, а тому не змогла реалізувати своє право на захист своїх інтересів в суді.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1ст.8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст. 129 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (ч.1 ст.6, ч. 1 та 2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рішенням суду у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідачку належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив її права на захист своїх інтересів в суді. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Приймаючи рішення у справі колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини у сфері постачання фізичним особам електричної енергії та споживання електроенергії на час виникнення спірних правовідносин регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 6 липня 1999 року (надалі - ПКЕЕН), Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок розкрадання електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 122 від 8 лютого 2006 року, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 562 від 4 травня 2006 року (далі - Методика).

Так, згідно 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Таким законом є Закон України «Про електроенергетику», відповідно до статті 26 якого споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Крім того, даною нормою права передбачено, що споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку, а також уповноважених осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики для здійснення державного енергетичного нагляду (контролю) за дотриманням вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб`єктів електроенергетики та споживачів енергії в порядку, визначеному Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". У разі перешкоджання доступу зазначених представників та уповноважених осіб до енергетичних установок споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р., споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

За п.5.1 Правила користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (далі - Правил від 31.07.1996 № 28) договір є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

Виходячи з положень ст.ст.6, 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ "Миколаївобленерго" за адресою - АДРЕСА_1 та за цією адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно п. 8 укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» договору про користування електричною енергією № 748079 від 18.08.2009р.(а.с.13,т.1) споживач електричної енергії зобов`язується, зокрема, забезпечувати доступ представникам енергопостачальника, які пред`явили свої службові посвідчення, до квартири або іншого об`єкта для обстеження приладу обліку, енергоустановок та електропроводки. А відповідно до п. 9 зазначеного договору енергопостачальник має право, зокрема, перевіряти стан приладів обліку та знімати показання відповідно до умов договору, проводити обстеження внутрішньобудинкових мереж споживача, вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією, робити перерву в постачанні електричної енергії або відключати споживача без його згоди у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією для населення.

За такого посилання відповідачки на відсутність у АТ «Миколаївобленерго» права контролю за дотриманням споживачем ОСОБА_1 вимог Правил користування електричною енергією для населення, не відповідає зазначеним нормативним актам, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Слід також зазначити, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги», на який посилається відповідачка, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, який втратив чинність на підставі Закону України від 09.11.2017р. № 2189-V111. не регулював правовідносини у сфері постачання фізичним особам електричної енергії, оскільки визначав, що комунальними послугами в розумінні даного закону є результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (ст.1 Закону), а ст. 13 даного закону на відміну від ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в нині діючій редакції, містила вказівку на види послуг залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги, які поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Тобто до послуг, які підпадали під регулювання даним законом не віднесено правовідносини у сфері постачання фізичним особам електричної енергії.

За такого посилання відповідачки, що при вирішенні справи слід було керуватися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» є безпідставним.

В той же час, статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням об`єктів електроенергетики; порушення правил охорони електричних мереж; порушення правил користування енергією; насильницькі дії, які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об`єктів електроенергетики виконувати свої службові обов`язки; незабезпечення енергією споживачів, що не допускають порушень своїх обов`язків перед енергопостачальниками.

Згідно ч.4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.42 ПКЕЕн, споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору. Забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприводів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку.

Відповідно до п. 48 ПКЕЕн, споживач несе відповідальність перед енергопостачальником за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію, порушення правил користування електричною енергією, ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимом споживання електричною енергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладу обліку, розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 ПКЕЕН - споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів, тощо.

Отже, порушення правил користування електричною енергією чи розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку є правопорушенням в електроенергетиці.

Відповідно до п.53 ПКЕЕн, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація по причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН.

Згідно п. 4.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН, затвердженої Постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562, факт виявлених представниками енергопостачальника електричної енергії за регульованим тарифом (далі - енергопостачальник) порушень споживачем вимог ПКЕЕ або ПКЕЕН оформлюється актом про порушення. Акт про порушення складається у присутності споживача представниками енергопостачальника, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень на місці виявлення порушень. У разі відмови споживача від підписання акта про порушення про це зазначається в акті про порушення. Акт про порушення без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Споживачі та представники енергопостачальника під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень, про що зазначається в акті про порушення.

Відповідно до п.4.2 Методики акт про порушення оформляється згідно з формою, наведеною в додатку 3.

Облік бланків актів про порушення ведеться у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою журналі ( п.4.3 Методики).

Акти про порушення та документи, що підтверджують факт їх отримання споживачем, повинні зберігатися протягом трьох років від дати оформлення акта про порушення (п. 4.4 Методики).

Акт про порушення складається у двох примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень ПКЕЕ. Працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті (п.4.5 Методики).

У відповідності до п. 4.6 Методики в акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схема підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення.

При цьому в акті про порушення згідно п. 4.7 Методики заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

Згода або незгода споживача із зафіксованим в акті про порушення фактом пошкодження пломб або розрахункових приладів обліку фіксується в акті про порушення(п.4.8 Методики).

Всі документи, які складаються під час проведення перевірки, оформляються на номерних бланках суворої звітності, облік яких здійснюється на підставі Інструкції по складанню і обліку актів порушень та обчислення обсягу неврахованої електроенергії. Виготовлення їх повторно є порушенням чинного законодавства України.

Отже, складені працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕН, додатки до нього, акт контрольного огляду електроустановки, пояснення до акту, тощо є фіксацією допущеного споживачем порушення, вимоги до складання яких визначені діючим законодавством.

Матеріали справи містять докази того, що 30.05.2016 року представниками АТ "Миколаївобленерго", ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , була здійснена технічна перевірка дотримання вимог діючих ПКЕЕн у будинку АДРЕСА_1 , в ході якої як стверджує позивач у ОСОБА_1 було встановлено порушення вимог п.42 діючих на той час ПКЕЕн, про що було складено акт № S-0679, який підписано представниками енергопостачальника та споживачем.

Проте матеріали справи не містять доказів того, що зазначена перевірка здійснювала на законних підставах, зокрема, на підставі відповідного розпорядження позивача. Ствердження представника позивача про те, що таке розпорядження було на час перевірки, але в подальшому було знищено за закінченням терміну зберігання, не підтверджено належними та допустимими доказами у справі, як-то актом знищення, тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що представники енергопостачальника, які здійснювали технічну перевірку у будинку відповідачки, пред`явили свої службові посвідчення особі, яка допустила їх до будинку, проте, належних та допустимих доказів того, що вони мали право на здійснення зазначеної перевірки згідно посадових інструкцій та пройшли відповідне навчання та інструктаж, як того вимагає п. 4.1 Методики, суду надано не було.

Надані суду накази про призначення на посаду контролерів, які здійснювали перевірку та Типова робоча інструкція електромонтеру з експлуатації розподільних мереж Ш групи кваліфікації дільниці енергоінспекції групи енергоінспекції філії округу, затверджена наказом Генерального директора ПАТ «Миколаївобленерго» № 87 від 29.01.2015р., не підтверджують факту ознайомлення контролерів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які здійснювали технічну перевірку, з даною інструкцією, підписання її та проходження ними відповідного навчання та інструктажу.

Не підтверджують наявність такого права у контролерів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час проведення перевірки (30 травня 2016р.) також надані суду робочі інструкції, підписані контролером ОСОБА_6 09 листопада 2018р. та контролером ОСОБА_4 09 листопада 2019р., оскільки вони стосуються іншого періоду часу, відмінного від дати перевірки.

В листі від 28.10.2021р. № 5047/15-09 позивач зазначив, що відповідно до ст. 43 Наказу міністерства юстиції України № 578/5 від 12.04.2012р. посадові та робочі інструкції працівників організації зберігаються 5 років. Проте, в даному нормативному акті є примітка, що цей строк починається «після заміни новими».

Крім того, в п. 2.13 Наказу міністерства юстиції України № 578/5 від 12.04.2012р. зазначено, що експертиза цінності документів в організаціях здійснюється згідно з чинним законодавством. При цьому забороняється знищувати документи без попереднього проведення експертизи їхньої цінності.

При визначенні строків зберігання документів слід знайти відповідну статтю в Переліку і провести поаркушний перегляд справ. Відбір справ на архівне зберігання або для знищення лише за заголовками в номенклатурі справ, описах або на обкладинках справ не допускається ( п. 2.14 Наказу).

Доказів проведення знищення робочих інструкцій контролерів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якими вони керувалися на час технічної перевірки в будинку відповідачки, у відповідності до положень Наказу міністерства юстиції України № 578/5 від 12.04.2012р., як і самого акта їх знищення, позивачем суду надано не було та повідомлено, що такий акт відсутній, як і акт про знищення розпорядження, на підставі якого здійснювалася перевірка.

За такого слід дійти висновку, що ствердження представника позивача, що вони були знищені не підтверджено належними та допустимими доказами у справі. Тим більше викликає сумнів доцільності знищення як розпорядження, так і робочих інструкцій те, що справа про стягнення заборгованості, нарахованої за результатами даної перевірки, з відповідачки на користь позивача за позовом останнього триває з 2016р. по теперішній час.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про відсутність доказів, що проведена 30 травня 2016р. контролерами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 технічна перевірки в будинку відповідачки була здійснена у строгій відповідності до вимог Методики та ПКЕЕн.

Як уже зазначалося акт про порушення в разі виявлення порушень ПКЕЕ складається у двох примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача. При цьому працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій.

Під час розгляду справи було встановлено, що технічний огляд установки побутового споживача (відповідачки) був розпочатий у присутності ОСОБА_7 (особи, якого відповідачка вважала своїм цивільним чоловіком), з його дозволу, що не заперечує сама відповідачка та підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які були допитані в суді апеляційної інстанції. Перед початком перевірки контролерами йому були пред`явлені їх посвідчення.

Проте, в ході перевірки ОСОБА_7 заявив, що він не є власником будинку чи споживачем електроенергії та повідомив, що споживачем та власником будинку є відповідачка, якої не має вдома. Тому ОСОБА_7 зателефонував відповідачці, яка приїхала приблизно через 2-2,5 години. Працівники позивача дочекалися приїзду відповідачки і вже в її присутності склали акт про порушення та інші документи, в яких відповідачка розписалася.

Відповідачка стверджує, що акт про порушення та інші документи були написані нерозбірливим почерком, тому вона не змогла їх прочитати та зрозуміти зміст, а оскільки вона була впевнена, що не допускала ніяких порушень правил користування електроенергією, просила продемонструвати їй порушення, які були виявлені контролерами. Проте їй ці порушення продемонстровані не були, як і не була здійснена перевірка в її присутності. Переглянута в судовому засіданні відеозйомка, яка проводилася під час здійснення перевірки, дані ствердження не спростовує, так як на зафіксованих кадрах відсутні як відповідачка, так і ОСОБА_7 .

Матеріали справи не містять доказів як реєстрації ОСОБА_7 в будинку відповідачки, так і його постійного проживання в ньому. Відповідачка запевняє, що не надавала йому права бути її повноважним представником у відносинах з організаціями, які здійснюють постачання комунальних послуг до її будинку.

За такого посилання представника позивача, що огляд був проведений у присутності відповідачки, з її згоди, що виявлене правопорушення було їй продемонстровано, не підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідачка стверджує, що їй не було роз`яснено її право внести зауваження до складених працівниками позивача документів, а підписала вона їх без зауважень у зв`язку з тим, що контролери їй повідомили, що оскільки їх троє, то у разі підписання акта всіма контролерами він у будь-якому випадку буде вважатися дійсним. Дані ствердження відповідачки матеріалами справи не спростовані.

Про те, що відповідачці був не зрозумілий зміст складених працівниками позивача документів, свідчить також факт її звернення до суду з позовом до АТ «Миколаївобленерго» про зобов`язання вчинити дії, в якому вона посилалася на те, що складений за результатами перевірки акт не містить доступної інформації, написаний нерозбірливим почерком та складений російською мовою і просила визнати такими, що не містять доступної інформації рукописні тексти документів, що виготовлені АТ «Миколаївобленерго», а саме: акт про порушення № S-0679 від 30 травня 2016 року; додаток до акту про порушення ПКЕЕн S-0679 від 30 травня 2016 року - схема електропостачання споживача; акт контрольного огляду від 30 травня 2016 року; пояснення до акту № S-0679, а також зобов`язати АТ «Миколаївобленерго» виготовити нові аналогічні документи, рукописні частини яких викладено доступно, українською мовою.

З урахуванням викладеного, підпис відповідачки в акті про порушення не можна вважати її безумовною згодою з викладеними в ньому фактами.

Згідно п. 4.6 Методики в акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схема підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних в схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення. При цьому в акті про порушення згідно п. 4.7 Методики заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

Як убачається з тексту акта про порушення № S-0679 від 30 травня 2016 року графа «схема електропостачання споживача» не містить графічного зображення схеми підключення електроустановки споживача, в ній тільки зазначено, що схема оформлена додатком. Складена як додаток схема електропостачання споживача за своїм розміром свідчить про те, що вона могла бути розміщена в самому акті. Взагалі зазначена в бланку акта можливість складання схеми як додатка до акта передбачає випадки, коли схема є громіздкою, складається з декількох електроустановок, тощо, що робить неможливим її відображення в тесті самого акта.

Опис самого правопорушення, зазначеного в акті, також не містить детального та зрозумілого споживачу опису виявлено контролерами правопорушення. Так, в акті як правопорушення зазначено: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку». Проте, в описі правопорушення не зазначено механізму такого підключення, межу балансової належності, чіткого місця самовільного підключення позаоблікової електроустановки, а зазначено тільки те, що місцем самовільного підключення є точка С, проте не визначено її координати.

Крім того, в акті про порушення від 30.05.2016р. зазначено тільки те, що споживачем порушено п. 42 ПКЕЕн, який є загальним та визначає обов`язки побутового споживача. Посилання на конкретний пункт ПКЕЕн, який містить опис, вказаного в акті порушення, в акті відсутнє.

За такого слід дійти висновку, що акт не містить детального опису виявленого правопорушення та механізму його здійснення, а також чіткого місця самовільного підключення позаоблікової електроустановки.

Пункт 3.1 Методики містить підпункт 5, згідно якого порушенням є самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку, та підпункт 6, відповідно до якого порушенням є самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника.

Опис зазначених в підпунктах 5 та 6 п.3.1 Методики правопорушень не співпадає з описом правопорушення, зазначеного в акті про порушення.

Слід також зазначити, що постачальник електроенергії зобов`язаний проводити не рідше одного разу на шість місяців контрольний огляд та не рідше одного разу на три роки технічну перевірку вузлів обліку у споживачів відповідно до затверджених графіків за місцем проживання побутового споживача.

Приписами пункту 2 ПКЕЕн встановлено, що контрольний огляд вузла обліку - візуальне обстеження цілісності вузла обліку, цілісності пломб, відбитків тавр та індикаторів дії впливу постійного (змінного) магнітного, електричного та/або електромагнітного полів, установлених на ньому відповідно до акта про пломбування, зняття показів засобу обліку та виявлення самовільних підключень поза засобом обліку, виявити які представники електропостачальника мають можливість без використання спеціальних технічних засобів або часткового демонтажу будівельних та/або оздоблювальних конструкцій;

самовільне підключення - споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил;

технічна перевірка - виконання комплексу робіт із метою визначення відповідності стану засобу обліку та/або таврування, параметрів часових зон чи роботи керуючої програми; відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку цим Правилам та іншим нормативно-правовим актам; виявлення самовільного підключення, використання "штучного нуля", порушення роботи засобу обліку електричної енергії.

Як зазначено в акті про порушення контролерами було виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. При цьому, під час розгляду справи представниками позивача не було доведено, чому підключення відкритою електропроводкою не можна було виявити під час контрольного огляду, в ході якого здійснюється візуальний огляд, та які спеціальні технічні засоби чи частковий демонтаж будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів було здійснено працівниками позивача при технічній перевірці 30 травня 2016 року, що також викликає сумнів в правильності зазначення в акті про порушення виду виявленого контролерами порушення.

Оскільки акт про порушення є фіксацією порушення, то у разі виникнення спору такий акт є доказом та повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що акт про порушення № S -0679 від 30.05.2016р. складений з порушеннями вимог Правил користування електричною енергією для населення, а тому не є належним та допустимим доказом вчинення відповідачкою порушення ПКЕЕн.

Пункт 3.1 Методики передбачає, що дана Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕн.

Отже, враховуючи, що акт про порушення № S-0679 від 30.05.2016р. складений з порушеннями вимог ПКЕЕн, то згідно п. 3.1 Методики не може бути підставою для нарахування збитків на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Крім того, стягнення збитків за спожиту не обліковану енергію може здійснюватися лише за умови доведення в судовому порядку факту такого необлікованого споживання електроенергії споживачем, а не виявлення потенційної можливості його здійснення, як це відбулося в даному випадку. При цьому колегія суддів враховує, що в акті технічної перевірки від 30 травня 2016р. не зазначено відомостей про самовільне підключення, тобто про порушення схеми підключення електроустановки споживача. Навпаки в ньому в графі висновки зазначено: похибки приладу обліку знаходяться в межах класу точності.

Згідно матеріалів справи акт про порушення № S - 0679 30.05.2016 року був розглянутий комісією, яка була проведена за участю споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачкою було нанесено позивачу збитки в розмірі 12162,67 грн, що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений за 6 місяців, а саме з 01.12.2015 року.

Про те, що відповідачка була не згодна з рішенням комісії свідчить той факт, що її звернення 17.06.2016 року розглядалося комісією Інформаційно - консультаційного центру по роботі зі споживачами електричної енергії, за результатами розгляду якого позивачу було запропоновано здійснити розрахунок вартості необлікованої електричної енергії по акту, виходячи із сили струму спрацювання комутаційних апаратів з номінальним струмом 25А, що задіяні в схемі самовільного підключення. Рішення оформлено протоколом № 035 від 17.06.2016р.

На виконання рішення ІКЦ комісією енергопостачальника було здійснено повторний розрахунок та прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачем було нанесено товариству збитки в розмірі 9096,29 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений за 6 місяців, а саме з 01.12.2015р.

Однак, з урахуванням інших встановлених судом обставин у справі, а саме того, що акт про порушення № S-0679 від 30.05.2016р. був складений з порушеннями вимог ПКЕЕн і згідно п. 3.1 Методики не міг бути підставою для нарахування збитків на підставі Методики, проте це було зроблено комісією енергопостачальника, апеляційний суд критично відноситься до рішення зазначеної комісії та не приймає його до уваги, не зважаючи на те, що воно вчасно через правову необізнаність не було оскаржене відповідачкою.

З урахуванням викладено, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді, а тому позов АК «Миколаївобленерго» не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог відповідачки щодо розгляду апеляційним судом та прийняття рішення за її зустрічним позовом, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до правил інстанційної юрисдикції, визначеної нормами ЦПК України, а саме ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Матеріали справи свідчать про те, що судом першої інстанції зустрічний позов відповідачки від 17 грудня 2019р. не був прийнятий судом до провадження, не розглядався ним та за результатами його розгляду судом першої інстанції не приймалося рішення відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційні суди відповідно до положень ст. 24 ЦПК України переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду). І тільки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд згідно ст. 374 ЦПК України з урахуванням положень ст. 376 ЦПК України, може ухвалити рішення, але при цьому скасувавши судове рішення першої інстанції.

Зазначене свідчить, що у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для розгляду та прийняття рішення за зустрічним позовом відповідачки від 17 грудня 2019р. у даній справі, який судом першої інстанції не розглядався по суті .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги, крім тих, з якими погодилася колегія суддів, виходячи з конкретних обставин по справі, не є підставою для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії у сумі 9096,29 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.