справа № 563/1120/21
УХВАЛА
14 вересня 2021 року м. Корець
Корецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Загородько Н.А.
секретар судового засідання Дулюк А.О.
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
Представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду із даною заявою в якій просить вжити заходів щодо забезпечення позову - накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , а саме на: цех по виготовленню будівельних матеріалів та конструкцій, загальною площею 297, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Renault Premium 460, 19 Т, 2010 року випуску, причіп Kogel S 24, 2007 року випуску; автомобіль LDV 400, 2000 року випуску, автомобіль Nissan Primastar, 1,6, 2006 року випуску; причіп ГКБ 8328, 1991 року випуску.
Обґрунтовуючи вказану заяву, представник позивача зазначила, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Сторони з 25.11.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом останнього року шлюбні відносини між сторонами були припинені, проживають окремо. Вищевказане майно придбане за спільні кошти подружжя. Все майно за їхньою спільною згодою було зареєстроване за ОСОБА_3 .. В добровільному порядку ОСОБА_3 відмовляється здійснити поділ спільного майна подружжя. Тому позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.
Вивчивши клопотання представника позивача суд приходить до такого висновку.
Як вбачається з позовних вимог, предметом позову про поділ спільного майна подружжя є вищевказане майно.
Як передбачено ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, оскільки відмова у накладенні арешту на майно може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку про необхідність накладення арешту на майно.
Керуючись ст. 91, ст.149, ст.150 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задоволити.
Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , а саме на: цех по виготовленню будівельних матеріалів та конструкцій, загальною площею 297, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Renault Premium 460, 19 Т, 2010 року випуску, причіп Kogel S 24, 2007 року випуску; автомобіль LDV 400, 2000 року випуску; автомобіль Nissan Primera, 1,6, 2006 року випуску; причіп ГКБ 8328, 1991 року випуску.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя