ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Херсон

Справа №663/47/21

Провадження №22-ц/819/1399/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу фермерського господарства «Бабич» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Клімченка М.І., у цивільній справі за позовом фермерського господарства «Бабич» до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання наказів недійсними, витребування нерухомого майна, припинення права власності на землю та скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року фермерське господарство «Бабич» звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання наказів недійсними, витребування нерухомого майна, припинення права власності на землю та скасування державної реєстрації права власності.

Позов мотивований тим, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 25 лютого 1993 року, №14 ОСОБА_5 було виділено 53,1 га земельної ділянки, розташованої на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення фермерського господарства.

10 травня 1993 року проведена реєстрація юридичної особи - фермерського господарства «Бабич». ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова ФГ ОСОБА_5. Новим головою фермерського господарства обраний ОСОБА_2 .

Згідно розпорядження №7 від 15 січня 2008 року Скадовською районною державною адміністрацією Херсонської області наданий дозвіл голові ФГ «Бабич» ОСОБА_2 та членам цього ж товариства на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення фермерського господарства із земель ФГ «Бабич».

Протягом 2009-2011 років членами фермерського господарства в установленому законом порядку виготовлено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у їх особисту власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у постійному користуванні ФГ "Бабич» загальною площею 50,000га.; погоджено технічну документацію відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Скадовської РДА; отримано висновок Держкомзему у Скадовському районі про передачу земельної ділянки у власність членів фермерського господарства після усунення ними зауважень, викладених у цьому висновку, які було усунуто у липні 2011 року.

Незважаючи на перебування землі у постійному користуванні ФГ «Бабич», 06 червня 2019 року інспекторами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області складений акт про самовільне зайняття земельної ділянки площею 50,000га, кадастровий номер :07:001:0121 головою ФГ «Бабич» ОСОБА_2, а 10 липня 2019 року наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність 25 громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради, орієнтовним розміром по 2,00 га, за рахунок земель, що знаходяться у користуванні позивача.

01 серпня 2019 року члени фермерського господарства звернулися до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про затвердження їм раніше розробленої технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, у задоволенні якої відмовлено.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 21 та 23 грудня 2019року затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність та передано земельні ділянки площею по 2,00 га кожна, загальною площею 50,00га, на користь 25 громадян, право власності на які зареєстровано у встановленому законом порядку. Ці ділянки було сформовано із земель, що належать на праві постійного користування ФГ «Бабич».

На підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 29 січня, 03 та 07 лютого, 01 та 02, 29 квітня 2020 року громадяни відчужили належні їм на праві власності земельні ділянки на користь відповідача ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що діями відповідачів порушенні права фермерського господарства щодо користування земельною ділянкою, яка перебуває у його (господарства) постійному користуванні, а також порушенні права членів ФГ «Бабич» на одержання у приватну власність наданих їм у користування земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради (ст.13 Закону України «Про фермерське господарство»).

ФГ «Бабич» просило суд визнати недійсними накази Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 10 липня 2019 року №2246-СГ, №2247-СГ, №2248-СГ, №2249-СГ.

Визнати недійсними накази Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 21 грудня 2019 року №6476-СГ, №6487-СГ, №6491-СГ, №6489-СГ, №6486-СГ, №6477-СГ, №6483-СГ, №6480-СГ, №6492-СГ, №6478-СГ, №6479-СГ, №6485-СГ, №6484-СГ, №6481-СГ, №6493-СГ, №6488-СГ, №6496-СГ, №6482-СГ, №6495-СГ, №6494-СГ, від 23.12.2019 року №6555-СГ, №6558-СГ, №6557-СГ, №6556- СГ, №6553-СГ.

Витребувати у ОСОБА_1 25 земельних ділянок загальною площею 50 гектарів по 2 гектара кожна, з кадастровими номерами:

:07:001:1132, :07:001:1127, :07:001:1117, :07:001:1121, :07:001:1130, :07:001:1134, :07:001:1114, :07:001:1124, :07:001:1119, :07:001:1133, :07:001:1113, :07:001:1115,

:07:001:1122, :07:001:1123, :07:001:1120, :07:001:1110, :07:001:1116, :07:001:1126, :07:001:1112, :07:001:1129, :07:001:1111, :07:001:1125, :07:001:1131, :07:001:1128, повернувши їх землевласнику - Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області та землекористувачу ФГ «Бабич».

Припинити право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:07:001:1132, :07:001:1127, :07:001:1117, :07:001:1121, :07:001:1130, :07:001:1134, :07:001:1114, :07:001:1124, :07:001:1119, :07:001:1133, :07:001:1113, :07:001:1115,

:07:001:1122, :07:001:1123, :07:001:1120, :07:001:1110, :07:001:1116, :07:001:1126, :07:001:1112, :07:001:1129, :07:001:1111, :07:001:1125, :07:001:1131, :07:001:1128.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:001:1132 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), :07:001:1119 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1110 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247),:07:001:1127 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1133 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1116 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого

майна 247), :07:001:1117 (реєстраційний номер об`єкта

нерухомого майна 247), :07:001:1113 (реєстраційний номер

об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1126 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1121(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1115 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1112 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1130 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1122 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1129 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1134 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1111 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1114 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1125 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1124 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1118 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1131 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), :07:001:1128 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247), що належать ОСОБА_1 .

Скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :07:001:1132, :07:001:1119, :07:001:1110, :07:001:1127,

:07:001:1117, :07:001:1121, :07:001:1130, :07:001:1134,

:07:001:1114, :07:001:1133, :07:001:1113, :07:001:1115, :07:001:1122, :07:001:1123, :07:001:1120, :07:001:1116,

:07:001:1126, :07:001:1112, :07:001:1129, :07:001:1111,

:07:001:1125, :07:001:1124, :07:001:1118, :07:001:1131, :07:001:1128 та їх кадастрові номери.

Стягнути з ГУ Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_1 на користь ФГ «Бабич» судові витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 163 500,00грн., по 81 750,00грн. з кожного із відповідачів.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 18 травня 2021року у задоволенні позову фермерського господарства «Бабич» до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовлено.

Стягнуто з фермерського господарства «Бабич» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 60000,00 грн.

Скасовано раніше вжиті ухвалою суду від 12 січня 2021 року заходи забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі заяви голови ФГ «Бабич» надана фермерському господарству у постійне користування земельна ділянка площею 53 га у 2011 році вибула із користування позивача у визначений законом спосіб та була переведена до земель запасу Михайлівської сільської ради Скадовського району.

Подальші дії ГУ Держгеокадастру у Херсонській області по передачі земельних ділянок у власність громадян шляхом її приватизації відповідають наданим відповідачу повноваженням, а відтак відсутні підстави для визнання оспорюваних наказів Управління недійсними й, як наслідок, припинення права власності ОСОБА_1 на землю; витребування у неї земельних ділянок на користь позивача; скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ФГ «Бабич», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 травня 2021року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області безпідставно відмовило у 2019 році членам господарства у затвердженні розробленої ними у 2008році землевпорядної документації, а оспорювані накази перешкоджають їм у реалізації права на отримання у власність земельних ділянок.

Відповідач не зважив, що земля передана у постійне користування саме фермерському господарству та неправомірно прийняв рішення про передачу ділянок у власність 25 особам. Поза увагою суду залишилося рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019року ухвалене у справі№540/2103/19, яким визнано право членів ФГ на безоплатне отримання землі у власність та зобов`язано ГУ Держгеокадастру передати землю їм у власність, а не іншим особам.

Апелянт вказав, що рішення про припинення права постійного користування землею ФГ «Бабіч» у передбаченому законом порядку не приймалося. В розпорядженні голови Скадовської районної адміністрації від 09 грудня 2011 №657 «Про припинення права постійного користування землею» відсутнє посилання на ст.141 ЗК України, якою визначено підстави припинення права користування землею, а тому суд не мав приймати це розпорядження до уваги при вирішенні справи. Підставою для видання цього розпорядження стала заява ОСОБА_2 , який як голова фермерського господарства не був уповноважений на вчинення дій щодо припинення права постійного користування землею, оскільки Зборами учасників ФГ таке рішення не приймалося.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника ФГ «Бабич» про допит 25 осіб, які набули право власності на землю, не дослідив оригінали усіх матеріалів, пов`язаних з приватизацією ними землі, у тому числі не перевірив персональні дані цих осіб, не з`ясував обставини добросовісності набуття ними нерухомого майна; не витребував та не дослідив оригінали договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

При вирішенні питання про стягнення з ФГ на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 60000,00грн., суд не звернув увагу на їх завищений розмір, порушення представником відповідача положень ст. 134 ч.1 ЦПК України щодо необхідності подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат; не надання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук І.М., вказавши на законність та обґрунтованість рішення суду від 18 травня 2021 року, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Вказала, що саме на підставі заяви голови ФГ ОСОБА_2 було прийнято Скадовською районною державною адміністрацією розпорядження №657 від 09 грудня 2011року про припинення постійного права користування землею фермерським господарством; переведення землі до земель запасу; зобов`язано повернути державний акт на право постійного користування до відділу Держкомзему у Скадовському районі. Правомірність видання цього розпорядження підтверджена листом Херсонської обласної державної адміністрації від 04 грудня 2019 року.

Набуття ОСОБА_1 у 2020 році права власності на спірні земельні ділянки не порушує права позивача, оскільки право останнього на землю було припинено у 2011році.

Оскаржувані позивачем накази ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про затвердження 25 особам документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність видані у відповідності до поданих ними заяв про приватизацію та на підставі розробленої та погодженої технічної документації, в той час, як надана у 2019 році членами ФГ «Бабич» документація із землеустрою за 2008-2010роки втратила свою чинність, у зв`язку зі спливом строку її дійсності.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представник позивача не заперечував розмір заявлених представником ОСОБА_1 до стягнення судових витрат, не піддав сумніву наданий розрахунок цих витрат та не просив про їх зменшення, а відтак у суду були відсутні підстави про їх зменшення з власної ініціативи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ФГ «Бабич» та третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Ставрост Р.Ю. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук І.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, пославшись на те, що рішення суду відповідає встановленим у справі обставинам, що мають значення для справи та постановлено на підставі зібраних та перевірених доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що подана ФГ «Бабич» апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 ч.1 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство, в редакції станом на 1993 рік, селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією.

Частиною першою ст.2 Закону України від 19 червня 2003 року №973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статті 1 Закону фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 922/989/18, практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.

Статтею 7 Закону № 973-IV передбачено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

За змістом частин першої та другої статті 116 ЗК України (в редакції на момент спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, та одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (частина четверта статті 116 ЗК України).

Слід зазначити також положення щодо можливості передачі земельних ділянок у власність чи користування, закріплене частиною п`ятою статті 116 ЗК України, згідно з яким земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 141 ЗК України визначено підстави припинення права користування земельною ділянкою, однією з яких є добровільна відмова від права користування землею.

Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою (ст.142 ч.3,4 ЗК України).

Відповідно до статті 13 Закону № 973-IV члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

ЗК України, у порівнянні із зазначеними вище положеннями Закону № 973-IV, встановлює аналогічні норми.

Так, стаття 31 ЗК України передбачає, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Щодо приватизації земельних ділянок членами фермерських господарств, то статтею 32 ЗК України визначено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Отже, однією з форм набуття громадянином (членом фермерського господарства) права на землю є приватизація, яка здійснюється на добровільній основі і полягає у безоплатній передачі земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Судом встановлено та підтверджено зібраними у справі доказами, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 25 лютого 1993року ОСОБА_5 на підставі рішення Михайлівської сільської ради народних депутатів Скадовського району Херсонської області була надана у постійне користування земельна ділянка площею 10га, розташована на території Михайлівської сільської ради Скадовського району (т.1 а.с48).

Згідно рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30 березня 1993року (справа №2-230) ОСОБА_5 додатково виділено у користування земельну ділянку площею 40 га для ведення фермерського господарства (т.1 а.с104).

10 травня 1993 року ФГ "Бабич" зареєстроване як юридична особа з ідентифікаційним кодом 19235303, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №246787.

Згідно Статуту селянського (фермерського) господарства "Бабич", затвердженого 22 липня 1998 року та зареєстрованого 27 липня 1998 року, СФГ "Бабич" засноване ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Відповідно до Статуту господарства у новій редакції, зареєстрованій 12 січня 2004 року, №30, головою фермерського господарства є ОСОБА_2 . В пункті 5.7 Статуту визначено, що фермерське господарство створене на виділених голові ФГ на праві постійного користування для ведення фермерського господарства земельних ділянках.

Згідно прийнятого у новій редакції Статуту ФГ "Бабич" від 20 листопада 2007 року до складу фермерського господарства увійшли: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

15 січня 2008 року Скадовська районна державна адміністрація Херсонської області розпорядженням № 7 надала дозвіл голові ФГ "Бабич" ОСОБА_2 та членам цього ж господарства ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення фермерського господарства (землі сільськогосподарського призначення, пасовище) із земель ФГ "Бабич" на території Михайлівської сільської ради.

07 квітня 2009 року Скадовською РДА зареєстровані зміни до Статуту ФГ "Бабич", згідно яких головою господарства є ОСОБА_2 , а членами господарства ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .

У зв`язку з наведеним, розпорядженням голови Скадовської РДА від 05 травня 2009 року, №263 внесені зміни до попереднього розпорядження №7 від 15 січня 2008 року, шляхом виключення з пункту 1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (т.1 а.с.120).

Протягом 2009-2010 років землевпорядною організацією розроблена Технічна документація із землеустрою щодо передачі у власність членам фермерського господарства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства (землі сільськогосподарського призначення, пасовище) із земель раніше наданих фермерському господарству "Бабич", розташованих на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

29 січня 2010 року Технічна документація із землеустрою була погоджена відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації (т.1 а.с.136), проте у висновку від 04 червня 2010року №01-02/404 відділ Держкомзему у Скадовському районі вказав зауваження до землевпорядної документації, після усунення яких відділ погодить цю документацію. Висновок містить посилання про його дійсність протягом трьох років (т.1 а.с.134).

Довідка в.о. заступника голови комісії з проведення реорганізації відділу Держкомзему у Скадовському районі від 11 липня 2011року №01-03/102 свідчить, що раніше виявленні недоліки документації з землеустрою заявниками виправлені (т.1 а.с.134).

24 листопада 2011року ОСОБА_2 подана заява до Скадовської РДА, в якій він просить визнати нечинним розпорядження голови РДА №7 від 15 січня 2008року про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо розпаювання земель ФГ «Бабич» та перевести земельну ділянку площею 53,1га до земель запасу Михайлівської сільської ради (т.2 а.с.158).

На підставі звернення ОСОБА_2 , комісією з врегулювання земельних питань від 02 грудня 2011року було прийнято рішення про переведення раніше наданої господарству земельної ділянки до земель запасу (протокол №34 від 02 грудня 2011року), а 09 грудня 2011року головою Скадовської РДА видано розпорядження №657 «Про припинення права постійного користування», за яким, серед іншого вказано, що на підставі заяви ОСОБА_2 переведено раніше надану фермерському господарству земельну ділянку до земель запасу; надано голові ФГ «Бабич» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства терміном на три роки, зокрема, щодо ФГ «Бабич» - площею 53,1га на території Михайлівської сільської ради (угіддя-пасовища) - т.2 а.с. 162-168.

Позивачем не надано доказів про виготовлення технічної документації із землеустрою про передачу фермерському господарству земельної ділянки в оренду на виконання вищенаведеного розпорядження від 09 грудня 2011року та прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що звернувшись із заявою від 24 листопада 2011року про припинення права ФГ «Бабич» постійного користування землею, ОСОБА_2 діяв не як голова фермерського господарства, а як самостійна фізична особа, колегія суддів оцінює критично, оскільки у склавшихся правовідносинах він виступав від імені господарства, що прослідковується з вищезазначених протоколу комісії від 02 грудня 2011року, розпорядження №657 від 09 грудня 2011року.

Посилання представника позивача, що зборами учасників ФГ «Бабич» не приймалося рішення про припинення права постійного користування землею, слід визнати неприйнятними з огляду на те, що надання/ненадання суду цього рішення перебуває у залежності від таких дій саме позивача. При цьому послідовні дії голови та членів господарства спрямовані на отримання земельних ділянок у власність за рахунок переданої господарству у користування землі, зокрема, розроблення технічної документації, звернення до уповноваженого органу з метою її погодження, свідчать про зворотнє, оскільки без вирішення питання про припинення попереднього права господарства на користування землею неможливе її подальше передання у власність (ст.116 ч.5 ЗК України).

01 серпня 2019 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 звернулися до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області із заявою про затвердження раніше розробленої ними технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, пославшись на положення ст.118 ч.9, 122 ч.4 ЗК України (т.1а.с.72).

30 серпня 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом №31-21-0.302-274/60-19 відмовило у затвердженні землевпорядної документації, мотивуючи свою відмову тим, що такий вид землевпорядної документації як "Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки", на момент її подачі на затвердження статтею 25 Закону України "Про землеустрій" не передбачений.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2020року скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019року у справі №540/2103/19, на яке ФГ «Бабич» посилається в апеляційній скарзі в обґрунтування своїх вимог.

Постановою суду апеляційної інстанції від 02 квітня 2020року, яка набрала законної сили, визнано противоправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Херсонській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 від 30 серпня 2019року та зобов`язано відповідача розглянути звернення громадян. Ухвалюючи цю постанову, суд вказав, що результатом розгляду заяви є прийняття ГУ Держгеокадастру відповідного рішення, яке повинно бути оформлено у вигляді наказу, а не листа у відповідь на клопотання заявника (т.1 а.с.98-100).

На виконання постанови суду, 29 квітня 2020року ГУ Держгеокадастру у Херсонській області виданий наказ №5636-00 про відмову у затвердженні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 технічної документації із землеустрою з підстав, у тому числі, відсутності у ФГ «Бабич» у користуванні земельної ділянки, за рахунок якої особи виявили бажання набути у власність земельні ділянки площею по 16,6700га кожний (т.1 а.с.101).

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надане у 1993році фермерському господарству право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, у 2011 році припинилося у зв`язку із добровільною відмовою землекористувача від цього права на підставі його заяви, в порядку ст.141 ч.1 п. «а» ЗК України.

Будучи обізнаним про припинення права постійного користування землею та прийняття рішення про переведення спірної земельної ділянки до земель запасу сільської ради, позивач продовжив використовувати землю без відповідної правової підстави, про що 06 червня 2019 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Херсонській області був складений акт №147-ДК-303/АП/09/01-1, яким зафіксований факт самовільного використання ФГ «Бабич» земельної ділянки площею 50га (т.1 а.с.66).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20, зазначено, що розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу.

За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи погодження проекту у порядку статті 186-1ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі.

З матеріалів справи встановлено, що 10 липня 2019року наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №2246-СГ, №2247-СГ, №2248-СГ, №2249-СГ надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, орієнтовний розмір земельної ділянки по 2,0 га кожному, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, наступним громадянам: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .

Як зазначалося вище 01 серпня 2019року (тобто після надання дозволу іншим особам на розроблення проектів землеустрою щодо спірної ділянки) ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 звернулися до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області із заявою про затвердження раніше розробленої ними технічної документації із землеустрою та передачу їм цих же земельних ділянок у власність.

В обґрунтування позовної вимоги щодо недійсності наказів №2246-СГ, №2247-СГ, №2248-СГ, №2249-СГ від 10 липня 2019року ФГ «Бабич» послалося лише на наявність у господарства права постійного користування спірної земельною ділянкою та порушення у зв`язку з цим прав позивача. Однак, встановленими у справі фактичними обставинами не підтверджено наявність у позивача станом на 2019 рік такого права, й як наслідок порушення його прав оспорюваними наказами.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 21, 23, 26 грудня 2019 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність та передано у приватну власність земельні ділянки площею 2 га громадянам: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, зі складу земельної ділянки площею 50 га з кадастровим номером :07:001:0121.

26 та 27 грудня 2019року державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковшом М.В. на підставі наказів Головного управління Дергеокадастру у Херсонській області зареєстровано право власності на земельні ділянки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .

За договорами купівлі-продажу від 29 січня 2020року , 03 лютого 2020року та 07 лютого 2020року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 відчужили належні їм на праві власності земельні ділянки на користь відповідача ОСОБА_1 , що також підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.112-136).

Судами першої та апеляційної інстанцій відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про допит у якості свідків 25 зазначених фізичних осіб щодо обставин набуття ними права власності на земельні ділянки та відчуження їх на користь ОСОБА_1 ; витребування й дослідження оригіналів договорів купівлі-продажу землі, як такого що не стосується предмету позову у цій справі. Так, представник позивача виявив бажання встановити: від кого і коли особи довідалися про існування спірних земельних ділянок; коли і з ким досягли домовленостей про продаж землі та на яких умовах; чому особи діяли через представника і довірили представнику отримати виручені від продажу землі кошти та інші обставини, які не входять до предмету доказування по справі.

Ураховуючи наведене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність ФГ «Бабич» пред`явлених вимог за відсутності у позивача порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Щодо судових витрат

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Встановлено, що 20 січня 2021року між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Ковальчук І.М. укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язалася надати юридичні послуги (правову допомогу) відповідачу у справі, а замовник зобов`язаний оплатити надані послуги у порядку та строки, обумовлені в указаному договорі.

Згідно Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу до договору про надання правової допомоги від 20 січня 2021року, сторони погодили, що розмір гонорару адвоката за наданні послуги становить 60 000,00грн. Ці послуги складаються з: зустрічей з клієнтом, консультацій, узгодження правової позиції; підготовки процесуальних документів, у тому числі, відзиву; участі у судових засіданнях; витрат, пов`язаних із явкою до суду. Квитанцією до прибуткового касового ордера №5 від 20 січня 2021року підтверджений факт оплати ОСОБА_1 узгодженого сторонами договору розміру гонорару (т.4 а.с.125-126).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони викладена: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19, від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц, від 13 січня 2021року у справі №596/2305/18 та підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021року у справі №550/936/18.

Встановлено, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за участі представників сторін : представника позивача та третіх осіб - адвоката Ставроста Р.Ю., який заявив клопотання про стягнення з відповідачів судових витрат за надання ним правничої допомоги у загальному розмірі 163 500,00грн. та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук І.М., якою також було заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 60000,00грн.

Достовірно знаючи про заявлене адвокатом Ковальчук І.М. клопотання про стягнення судових витрат у справі, у тому числі із відзиву на позов від 27 січня 2021року, до якого долучена копія договору про надання правової допомоги (т.2 а.с.98-107, 139-140), адвокат позивача та третіх осіб не скористався наданим йому правом на подання заперечень щодо заявленого до стягнення розміру судових витрат.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, дослідивши надані докази у справі, проявляючи безсторонність та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного процесу, вирішив питання про розподіл судових витрат, стягнувши з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 60000,00грн., понесені у зв`язку із наданням відповідачу професійної правничої допомоги, розмір яких позивачем не оспорювався. Доводи апеляційної скарги наведене не спростовують, а тому підлягають залишенню без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, перевіривши доводи апеляційної скарги ФГ «Бабич», колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 травня 2021 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Бабич» залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько