Справа № 367/419/21
Провадження № 2/367/3470/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 грудня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Мерзлому Л.В.,
за участі помічника судді Кузнєцовій П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майнових прав,-
До Ірпінського міського суду Київськаої області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майнових прав.
В позовній заяві зазначає, що 14.11.2015 між Відповідачем та Позивачем укладено цивільно-правовий правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального у Київської області Власюк Т.М. за реєстровим № 919 (далі - Договір). Від імені Відповідача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ВласюкТ.М. 16.06.2015 та зареєстрованої в Реєстрі нотаріальних дій за № 301, діяла Третя особа.
Відповідно до пункту 1.2 Договору Відповідач зобов`язується передати у власність Позивача будь яким, передбаченим діючим законодавством способом нерухоме майно, а Позивач зобов`язується прийняти у власність нерухоме майно - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 (будівельний номер 17, поверх 4) (далі - квартира) та оплатити гарантійний внесок. Згідно з п. 3.1, 3.3 Договору 1, загальна сума квартири на день укладення Договору 1 799900 грн., які позивач зобов`язаний внести як гарантійний внесок до моменту підписання відповідачем та позивачем Акту приймання-передачі квартири.
Позивачем в повному обсязі виконано своє зобов`язання стосовно оплати вартості квартири, що підтверджується Актами про приймання-передачі коштів на виконання в майбутньому умов договору, а також листом відповідача від 04.11.2017.
Також, 27.02.2016 між Відповідачем та Позивачем укладено цивільно-правовий правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального у Київської області Нечипоренком О.В. за реєстровим № 237 (далі - Договір). Від імені Відповідача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ВласюкТ.М. 16.06.2015 та зареєстрованої в Реєстрі нотаріальних дій за № 301, діяла Третя особа.
Позивачем в повному обсязі виконано своє зобов`язання стосовно оплати вартості нежитлового приміщення, що підтверджується Актом № 1 про приймання-передачі коштів на виконання в майбутньому умов договору від 27.01.2015. Вказане стверджується також листом відповідача від 04.11.2017.
Згідно з пунктом 2.3. Договору орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2017 року.
Відтак, вказує про те, що Позивачем виконано свої зобов`язання в повному обсязі, проте, у власність Відповідачем Позивачу Квартиру не передано, жодних спрямованих на передачу у власність квартири не вжито.
Крім того, відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області від 30.12.2020 №3012/1 на адвокатський запит ОСОБА_4 від 14.12.2020 № 158/20, відповідно до відомостей з Єдиної Державної електронної системи у сфері будівництва інформація про прийняття багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації, відсутня. Замовник будівництва не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, а саме - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації.
Зазначає про те, що будинок до цього часу не збудований, будь-які будівельні роботи не ведуться, що свідчить про відсутність зі сторони Відповідача будь-яких дій, спрямованих на належне виконання ним умов Договору1 та Договору 2.
Стверджує, що зазначені дії Відповідача є такими, що порушують право Позивач.
В судове засідання позивачне з`явився. Згідно заяви, поданої представником позивача, просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленням про вручення поштової кореспонденції, та оголошенням на сайті «Судова влада України», а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.11.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального у Київської області Власюк Т.М. за реєстровим № 919 (далі - Договір). Від імені Відповідача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ВласюкТ.М. 16.06.2015 та зареєстрованої в Реєстрі нотаріальних дій за № 301, діяла Третя особа.
Відповідно до пункту 1.2 Договору Відповідач зобов`язується передати у власність Позивача будь яким, передбаченим діючим законодавством способом нерухоме майно, а Позивач зобов`язується прийняти у власність нерухоме майно - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 (будівельний номер АДРЕСА_3 (далі - квартира) та оплатити гарантійний внесок. Згідно з п. 3.1, 3.3 Договору 1, загальна сума квартири на день укладення Договору 1 799900 грн., які позивач зобов`язаний внести як гарантійний внесок до моменту підписання відповідачем та позивачем Акту приймання-передачі квартири.
Позивачем в повному обсязі виконано своє зобов`язання стосовно оплати вартості квартири, що підтверджується Актами про приймання-передачі коштів на виконання в майбутньому умов договору, а також листом відповідача від 04.11.2017.
27.02.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального у Київської області Нечипоренком О.В. за реєстровим № 237 (далі - Договір). Від імені Відповідача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ВласюкТ.М. 16.06.2015 та зареєстрованої в Реєстрі нотаріальних дій за № 301, діяла Третя особа.
Позивачем в повному обсязі виконано свої зобов`язання стосовно оплати вартості нежитлового приміщення, що підтверджується Актом № 1 про приймання-передачі коштів на виконання в майбутньому умов договору від 27.01.2015.Вказане стверджується також листом відповідача від 04.11.2017.
Згідно з пунктом 2.3. Договору орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2017 року.
Крім того, відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області від 30.12.2020 №3012/1 на адвокатський запит ОСОБА_4 від 14.12.2020 № 158/20, відповідно до відомостей з Єдиної Державної електронної системи у сфері будівництва інформація про прийняття багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації, відсутня. Замовник будівництва не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, а саме - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації.
Будинок до цього часу не збудований, будь-які будівельні роботи не ведуться, що свідчить про відсутність зі сторони Відповідача будь-яких дій, спрямованих на належне виконання ним умов Договору1 та Договору 2.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту є визнання права.
Підстави набуття права власності передбачені в ст. 328 ЦК України, де зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до абзацу четвертого статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій.
Згідно з абзацом сьомим статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об`єкт інвестування - квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном. При цьому майно - це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживчою річчю (стаття 190 Цивільного кодексу України), а відповідно до статті 526 цього Кодексу боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Отже, Позивачем виконано умови Договору в повному обсязі, у свою чергу Відповідачем не виконано зобов`язання щодо закінчення будівництва багатоквартирного будинку та введення його в експлуатацію, у якому наявна Квартира, яка після цього має стати власністю Позивача, наявні правові підстави визнати за Позивачем майнове право на Квартиру.
З вказаних норм слідує, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавче визначеному порядку.
За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем.
Таким чином, відповідно до ст. 328 ЦК України, суд вважає можливим визнати за за визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт будівництва квартиру в АДРЕСА_1 , будівельний номер 17 поверх 4. Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт будівництва нежитлове приміщення (колясочну) в АДРЕСА_1 , будівельний номер 17 поверх 4.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19).
Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, представником позивача не надано до суду опису виконаних робіт. Проте, враховуючи, що правова допомога позивачу була надана, суд, оцінюючи обґрунтованість позовної заяви, обсяг наданих послуг, задовольняє вимогу щодо стягнення витрат на правову допомогу та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 43, 328,392, Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 247, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майнових прав задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнові права на об`єкт будівництва квартиру в АДРЕСА_1 , будівельний номер 17 поверх 4.
Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнові права на об`єкт будівництва нежитлове приміщення (колясочну) в АДРЕСА_1 , будівельний номер 15 поверх 4.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В.Мерзлий