Ухвала

13 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 167/1072/20

провадження № 61-13147ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Немирської сільської ради Рожищенського району про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 30 06700 грн, стягнути з відповідача судові витрати.

У 2020 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Немирської сільської ради Рожищенського району, у якому просила визнати право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 .

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 .

Постановою Волинського апеляційного суду від 14 червня 2021 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_5 , подану його представником ОСОБА_6 , задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

03 серпня 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у зазначеній справі становить 356 967,00 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Немирської сільської ради Рожищенського району про визнання права власності.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат