ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3571/20
провадження № 2/753/215/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю

секретаря судового засідання - Долі М.А.,

позивача (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , Служба у справах дітей та сім"ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації, про вселення,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2020 ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , Служба у справах дітей та сім"ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача збитки у розмірі 10 092, 69 грн.

Позовна заява обгрунтована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . В квартирі зареєстровані він та члени його сім"ї - дружина ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_8 , 2005 р.н. Також у квартирі зареєстровані з його дозволу були зареєстровані та проживали відповідачі. Фактично між позивачем та відповідачами існували правовідносини найму житла, але оскільки ОСОБА_4 є рідною сестрою позивача, тому договір найму у письмовій формі не укладався. 02.03.2018 позивач на адресу відповідачів направив попередження про розірвання договору найму і необхідність зазначеної квартири для проживання його сім"ї. Просив протягом трьох місяців звільнити квартиру та знятися з реєстраційного обліку. Відповідачі зазначену вимогу виконали частково. З 01.12.2018 вони виселилися з квартири, вивезли свої речі, проте до цього часу не знялися з реєстраційного обліку по вказаній квартирі. Реєстрація відповідачів в квартирі позивача порушує його права на розпорядження своїм майном. На даний час відповідачі мешкають за іншою адресою. Під час проживання відповідачів у квартирі, вони користувалися усіма комунальними послугами, проте несвоєчасно та не в повному обсязі вносили плату за комунальні послуги, внаслідок чого станом на грудень 2018 утворилася заборгованість у розмірі 10 092,69 грн., які позивач, як власник квартири має сплачувати. Таким чином, невиконання відповідачами обов"язку зі сплати комунальних послуг створило для позивача збитки.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 відкрито провадження за вказаною позовою заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

14.04.2020 представник відповідачів подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд вселити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1 . Зустрічна позовна заява обгрунтована тим, що ОСОБА_4 , яка являється сестрою ОСОБА_1 , з лютого 2003 року прописана та проживала в квартирі АДРЕСА_1 разом з її малолітніми дітьми. Починаючи з листопада 2018 позивачка та її діти не мають можливості користуватися даною квартирою, оскільки відповідач змінив замки на вхідних дверях та не впускає їх до квартири. З даного приводу навіть викликалася поліція. Ваажає, що ОСОБА_1 незаконно обмежує ОСОБА_4 та її малолітнії дітей у праві користування квартирою.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2020 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 , 2005 р.н., Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації про вселення в жиле приміщення до спільного розгляду з первісним позов та об`єднати в одне провадження. Суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

Ухвалою суду від 07.09.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач по первісному позову заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, що належить йому на праві власності. Відповідачі в квартирі не проживають, на даний час мешкають за кордоном, лише періодично приїздять на Україну, його сестра має у власності квартиру у м. Бориспіль. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідачів по первісному позову в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та вселити ОСОБА_4 з сім"єю до квартири АДРЕСА_1 , оскільки вона не взмозі користуватися належній їй на праві власності квартирою, яка знаходиться у м. Бориспіль, так як ОСОБА_1 перешкоджає їй у цьому та оскаржує її право власності на квартиру у суді.

Третя особа ОСОБА_3 - дружина позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги за первісним позовом, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві її чоловіка та просила задовольнити позовні вимоги. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Інші учасники процесу у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, тому суд ухвалив розглядати справу у їхню відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 з 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а. с. 8).

У вказаній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_8 , а також відповідачі ОСОБА_4 , її чоловік ОСОБА_5 та їхні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 11).

02.03.2018 ОСОБА_1 направив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 попередження про розірвання договору найму, звільнення квартири та зняття з реєстраційного обліку (а. с. 12, 13).

Відповідно до актів про не проживання осіб від 28.02.2019, 31,05.2019, 31.08.2019,04.12.2019 та 18.02.2020 складених мешканцями будинку АДРЕСА_2 , та засвідчених головою правління ОСББ "Джерела", починаючи з 01.12.2018 по 18.02.2020 в квартирі АДРЕСА_3 фактично не проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 18, 19, 20, 21, 22).

Відповідно до інформації державної прикордонної служби України, відповідач ОСОБА_4 12.04.2019 в"їхала на територію України, 06.06.2019 виїхала до Стокгольму, 12.01.2020 в"їхала на Україну та вже 16.01.2020 повернулася до Стокгольму. Відповідач ОСОБА_9 також 12.04.2019 в"їхав на територію України, 25.06.2019 виїхав до Стокгольму, 05.06.2019 повернувся до України на один день та 06.06.2019 виїхав до Стокгольму. Діти відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 12.04.2019 в"їхали на територію України та 06.06.2019 виїхали до Стокгольму. До вересня 2020 більше на Україну відповідачі не поверталися (а. с. 75).

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_4 разом із сім"єю на даний час не проживає в спірній квартирі, вони виселилися самостійно на вимогу власника квартири ОСОБА_1 , не проживають у вказаній квартирі з грудня 2018, а з червня 2019 проживають за кордоном, однак залишаються зареєстрованими і ній.

Враховуючи встановлене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою обгрунтованими та доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача збитків у розмірі 10 092,69 грн., то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем належним чином не доведено, що відповідачами було заподіяно вказану шкоду.

Позивач за зустрічним позовом звертаючись до суду з позовом про вселення вказувала на те, що відповідач ОСОБА_1 чинить її сім"ї перешкоди у користуванні квартирою, доступу до квартири на даний час не має, з приводу чого вона навіть зверталася до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві із відповідною заявою.

Однак, враховуючи те, що в судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звільнити квартиру у грудні 2018 року, з червня 2019 року проживають за кордоном, у зв"язку з чим їх визнано такими, що втратили право користування квартирою, і ними не доведено належними та допустимими доказами під час розгляду справи в суді, що ОСОБА_1 чинить їм перешкоди у користуванні житлом, тому суд вважає у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 9, 11, 12, 13, 76 - 81, 141, 229, 235, 247, 259, 263 - 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , Служба у справах дітей та сім"ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації, про вселення - відмовити.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом):

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2021 р.