Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2324/20 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 84 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/2324/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Міністерства освіти і науки України та Центру професійно-технічної освіти м. Житомира про визнання незаконними та скасування реєстраційних записів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 вересня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Міністерства освіти і науки України та Центру професійно-технічної освіти м. Житомира. Просив визнати незаконним та скасувати: реєстраційний запис №101, вчинений 04 травня 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіною Л.Є. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; реєстраційний запис №14405836, вчинений 07 квітня 2006 року реєстратором КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з народження проживає у квартирі АДРЕСА_1 . За вказаним місцем проживання прописаний 30 жовтня 1993 року. Наразі проживає у квартирі разом із сином ОСОБА_2 та дружиною. Будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності держави в особі Міністерства освіти і науки та знаходиться в оперативному управлінні (на балансовому обліку) Центру професійно-технічної освіти м.Житомира. Згідно з рішенням реєстратора бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятого 07 квітня 2006 року, тип майна вказано як «нежитлова будівля». Державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіною Л.Є. 07 травня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно зазначеного майна внесено запис про нежитлову будівлю загальною площею 160,4 кв.м. Проте, згідно з повідомленням від 19 листопада 2019 року за №6-103 будинок АДРЕСА_1 не відноситься до Житомирської міської об`єднаної територіальної громади. Квартира АДРЕСА_1 є придатною для проживання. Будь-які підстави для виведення її з житлового фонду відсутні. Рішення виконавчого органу Житомирської міської ради, як необхідна умова переведення будинку із статусу житлового у нежитловий, не приймалося. Віднесення будівлі до нежитлової порушує його права на користування житлом.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що не встановлено порушення його прав, пов`язаних із використанням житла, оскільки записи державних реєстраторів порушують його права як користувача квартирою. Посилається на те, що квартира у будинку АДРЕСА_1 є його єдиним житлом, де він мешкає зі своєю сім`єю, а відповідачі своїми протиправними діями порушили його право на житло, оскільки він не має можливості підтвердити своє проживання у своїй квартирі та не може одержати довідку про склад сім`ї, що впливає на реалізацію ним законних прав як громадянина України. Він позбавлений у законний спосіб зареєструвати у квартирі членів своєї сім`ї, які з ним проживають.

Центр професійно-технічної освіти м.Житомира подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу без додержання строку, встановленого Житомирським апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Так, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з додатками відповідач отримав 23 листопада 2020 року (а.с.235 т.1), а відзив до Житомирського апеляційного суду подав 21 січня 2021 року (а.с.1 т.1). В ухвалі Житомирського апеляційного суду про відкриття провадження у справі від 16 листопада 2020 року встановлений строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом, не заявлено. За таких обставин, відзив на апеляційну скаргу повертається особі, яка його подала, без розгляду.

Інші учасники правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Дмитрієва Ж.А. підтримала апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Центру професійно-технічної освіти м.Житомира - адвокат Товянська І.О. заперечила задоволення апеляційної скарги. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради» направило листа від 20 серпня 2021 року №420, яким просить розглядати справу без участі його представника.

Представники Департаменту реєстрації Житомирської міської ради та Міністерства освіти і науки України до суду не з`явилися. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

У листі Управління освіти і науки Житомирської обласної державної адміністрації від 22 березня 2001 року №1-517 стверджується, що будівля АДРЕСА_1 , відноситься до державної власності і перебуває на балансі Житомирського ПТУ-5 із 1950 року, як житловий будинок (а.с.14 т.1). Наказом Міністерства освіти і науки від 24 квітня 2017 року №629 припинено Професійно-технічне училище №5 м. Житомира шляхом приєднання до Центру професійно-технічної освіти м.Житомира (а.с.66-70 т.1). Центр професійно-технічної освіти м.Житомира є правонаступником всього майна, прав і обов`язків Професійно-технічного училища №5 м. Житомира.

Також у матеріалах копії інвентарної справи №17037 міститься ксерокопія рішення виконкому Житомирської міської ради №260 «Про затвердження акту державної комісії про готовність закінченої реконструкції нежитлових приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1 , під кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » приватного підприємця ОСОБА_3 (на період дії договору оренди) до експлуатації».

Разом із тим, відповідно до свідоцтва від 28 квітня 2001 року, виданого виконкомом Житомирської міської ради на підставі рішення виконкому відповідної ради від 26 квітня 2001 року №271, будинок АДРЕСА_1 , належить Міністерству освіти і науки України на праві державної власності (а.с.19 т.1).

У матеріалах справи відсутні докази визнання правовстановлюючого документа недійсним.

На правовстановлюючому документі Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 11 травня 2001 року вчинено реєстрацій напис - записаний у реєстрову книгу №155 за реєстровим №814. Проте, із відомостей, наразі наявних у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, вбачається: тип майна - нежитлова будівля; адрес нерухомого майна - АДРЕСА_1 ; загальна площа - 160,40 кв.м; матеріали стін - дерево обкладено цеглою; загальна вартість нерухомого майна - 180 230 грн; технічний опис майна - об`єкт складається з приміщень будинку; дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 07 квітня 2006 року; дата внесення запису - 07 квітня 2006 року; підстави виникнення права власності - свідоцтво про право власності від 28 квітня 2001 року (а.с.26 т.1).

Наказом Міністерства освіти і науки від 03 березня 2018 року №218 вказаний вище будинок закріплений на праві оперативного управління за Центром професійно-технічної освіти м. Житомира (а.с.62-65 т.1).

За актуальною інформацією (відомостями) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіною Л.Є. 07 травня 2018 року прийнято рішення №40975421 та проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: державна нежитлова будівля, що розташована: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: Міністерство освіти і науки України (а.с.153 т.1). У рішенні державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень роз`яснено, що це рішення від 07 травня 2018 року №40975421 може бути оскаржено відповідно до законодавства.

У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно окрім відомостей про зазначене вище рішення державного реєстратора також містяться відомості щодо: реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна - 101; об`єкта нерухомого майна - нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості: ні; дата, час державної реєстрації - 04 травня 2018 року тощо (а.с.25 т.1).

Відповідно до довідки ОСОБА_1 проживає та прописаний у квартирі АДРЕСА_1 з 30 жовтня 1993 року (а.с.37 т.1).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2000 року, яке ухвалою Житомирського обласного суду від 31 травня 2000 року залишено без змін, встановлено, що ОСОБА_1 разом із батьками проживав у спірній квартирі, яка була надана його батькам в 1962 році (а.с.27-31 т.1). Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 28 липня 1992 року ОСОБА_4 (батьку ОСОБА_1 ) на сім`ю із чотирьох осіб, у тому числі на ОСОБА_1 , була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 разом із батьками у надану квартиру не переселився, а продовжував проживати у спірній квартирі. Досягнувши повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 прописався у спірній квартирі за згодою дирекції ПТУ-5.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні належні чи допустимі докази, які б доводили наявність рішення уповноваженого органу про переведення житлового будинку і житлових приміщень у нежилі.

До набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року питання держаної реєстрації регулювалися Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, за нормами якого державна реєстрація прав проводилася реєстраторами БТІ на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування.

За змістом п.1 частини першої ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Водночас кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів перелічені у частині другій ст.16 ЦК України. Також за положеннями цієї частини статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, відповідно до ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (спеціального Закону) державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

За положеннями частини третьої ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Тобто, такого способу захисту порушених речових права як скасування запису про проведену державну реєстрацію прав закон не передбачає.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обов`язковими у застосуванні є правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а також у постановах Верховного Суду України у разі, якщо не встановлено підстав для відступу від такого висновку. Необхідно врахувати, що правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

Аналогічні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року в справі №914/1201/19, від 23 червня 2020 року в справах №№906/516/19, 905/633/19, 922/2589/19, від 30 червня 2020 року в справі №922/3130/19, від 14 липня 2020 року в справі №910/8387/19, від 20 серпня 2020 року в справі №916/2464/19.

Наведені правові висновки є абсолютно обґрунтованими та релевантними до спірної правової ситуації, а тому підлягають обов`язковому застосуванню апеляційним судом.

Із огляду на вищевикладене, позивач просить визнати незаконними та скасувати реєстраційні записи, але такого способу захисту спеціальний закон не передбачає. Виконанню підлягають виключно судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але таких вимог позивачем не заявлено. За таких обставин, доводи апеляційної скарги не мають правового значення та не змінюють висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, тим паче, що юридичне значення має оспорювання у судовому порядку актуального (останнього) рішення державного реєстратора від 07 травня 2018 року №40975421, про оспорювання якого позовні вимоги не заявлені. Правильне по суті рішення скасуванню не підлягає. Суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог.

Отже, рішення суду першої інстанції залишається без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права за приписами ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: