справа № 489/5616/19 провадження №2/489/132/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Плаксіна В.О.,

за участю:

представника позивача Зотікова С.Є.,

представника відповідача Коваленко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа Банке»), третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

встановив:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., вчинений 09.10.2017, зареєстрований в реєстрі за № 21736, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту від 12.12.2007 № 640/769-К769 за період з 25.05.2016 по 25.05.2017 в загальній сумі 182091,81 дол.США, що складається із строкової заборгованості 54308,53 дол. США, простроченої заборгованості 30391,09 дол. США, строкової заборгованості по нарахованих процентах 494,08 дол. США, простроченої заборгованості по нарахованих процентах 96898,11 дол. США.

Як на підставу заявлених вимог вказав, що виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі документів, які не засвідчують безспірність заборгованості. Пункт 2 Переліку переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету мінстрів України від 29.06.1999 № 1172, на підставі якого вчинявся виконавчий напис, було застосовано приватним нотаріусом у не чинній редакції. З дня виникнення права вимоги у банку до вчинення виконавчого напису пройшло більше трьох років, що суперечить статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки строк повернення кредиту згідно пункту 4.5 кредитного договору був змінений на дату 12.01.2009, тобто право вимоги повернення кредиту у банку виникло з 13.01.2009. Крім того після спливу зміненого строку повернення кредиту припинилось право банку з нарахування процентів, а за виконавчим написом проценти стягнуті по 25.05.2017.

Заявою від 06.05.2020 позивач доповнив підставу позову, зазначивши, що ним не укладався та не підписувався Договір від 12.12.2013 про внесення змін до Договору кредиту від 12.12.2007 та Додаток № 1 до цього договору, що свідчить про його нікчемність відповідно до статті частини другої статті 207, статей 654, 1055 ЦК України (а.с. 83-84).

Відповідач АТ «Альфа-Банк» у письмовихпоясненнях, заперечуючи проти позову зазначив, що між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» 12.12.2013 був укладений Договір від 12.12.2013 про внесення змін до Договору кредиту від 12.12.2007 та підписаний Додаток № 1 до цього договору, який містить новий графік погашення кредиту і процентів за договором кредиту. Вважає, що оскільки на час вчинення виконавчого напису позивачем не було подано до суд позову про оспорювання заборгованості, це свідчить про безспірність вимог банку, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову (а.с.141-143).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Зобов`язано приватного нотаріуса Чуловського В.А. надати суду засвідчені копії матеріалів виконавчого напису.

Того ж дня ухвалою суду задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою суду від 16.03.2020 відповідача АТ «Укрсоцбанк» замінено в порядку процесуального правонаступництва на АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою суду від 05.10.2020 витребувано у АТ «Альфа-Банк» оригінал Договору про внесення змін від 12.12.2013 до Договору кредиту №640/769-К769 від 12.12.2007 та Додаток №1 до вказаного договору.

Ухвалою суду від 22.12.2020 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої зупинено підготовче провадження у справі.

У зв`язку з надходженням висновку експерта ухвалою суду від 09.03.2021 поновлено проваджену справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 23.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 12.12.2007 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №640/769-К769, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 89680,00 дол. США зі сплатою 13 процентів річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 11.12.2022, та з порядком повернення кредиту з січня 2008 року по грудень 2022 року щомісячно до 10 числа по 498,00 дол. США та в грудні 2022 538,00 дол. США.

Договором від 12.12.2013 про внесення змін до Договору кредиту №640/769-К769 від 12.12.2007 визначено суму заборгованості позивача за кредитом у розмірі 84699,62 дол. США, та за процентами у розмірі 59872,10 дол. США. Також відповідачем наданий Додаток №1 до Договору про внесення змін, яким визначено графік погашення кредиту рівними частинами по 100,00 дол. США в період з січня по квітень 2014 року, рівними частинами по 810,57 дол. США в період з травня 2014 року по листопад 2022 року, та в грудні 2022 року 810,91 дол. США, та графік сплати відстрочених процентів рівними частинами по 4989,34 дол. США з травня 2014 року по березень 2015 року, та в квітні 2015 року 4989,36 дол. США.

Висновком експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ19/115-21/416-ПЧ від 19.02.2021 встановлено, що підпис на першій сторінці Договору від 12.12.2013 про внесення змін до Договору кредиту № 640/769-К769 від 12.12.2007 у правому нижньому куті під записом «Позичальник» та підписи на його другій сторінці зліва від запису « ОСОБА_2 » і під записом «Позичальник» виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. Підписи в нижній частині Додатку №1 до Договору від 12.12.2013 про внесення змін до Договору кредиту № 640/769-К769 від 12.12.2007 у правому нижньому куті під записом « ОСОБА_2 » та під записом «Позичальник» виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. Підпис на другій сторінці Детального розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту (поточна дата 10.12.2013) справа від запису «Позичальник» виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с.220-225).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору та саме наявність підписів має підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно частини першої статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно статті 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Пунктом 7.1 договору кредиту встановлено що усі додатки, зміни та/або доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов`язковим посиланням на цей договір.

У постанові Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Таким чином, суд приходить до висновку, що Договір від 12.12.2013 про внесення змін до Договору кредиту №640/769-К769 від 12.12.2007, Додаток № 1 до Договору про внесення змін до Договору кредиту №640/769-К769 від 12.12.2007 та Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки в детальному розписі сукупної вартості кредиту (поточна дата 10.12.2013), які не підписувались позивачем, є нікчемними в силу закону та не породжують правових наслідків для сторін.

Вирішуючи спір щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з наступного.

09.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 09.10.2017, вчинений виконавчий напис за реєстровим № 21736, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за Договором кредиту від 12.12.2007 № 640/769-К769 за період з 25.05.2016 по 25.05.2017 в загальній сумі 182 091,81 дол.США, що складається із строкової заборгованості 54 308,53 дол.США, простроченої заборгованості 30 391,09 дол.США, строкової заборгованості по нарахованих процентах 494,08 дол.США, простроченої заборгованості по нарахованих процентах 96 898,11 дол. США.

Постановою головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лисенко К.М. від 04.10.2019 відкрито виконавче провадження № 60221314 з виконання даного виконавчого напису нотаріуса.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині) з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Умовами пунктів 1.1, 2.4, 2.4.1 договору кредиту № 640/769-К769 від 12.12.2007 передбачено погашення кредитної заборгованості та строки сплати процентів за користування кредитом щомісячно до 10 числа місяця.

Згідно пунктів 3.3.8, 3.3.9 договору кредиту встановлені обов`язки позичальника своєчасно погашати кредит із нарахованими процентами та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктами . 1.1, 2.4, 2.5 цього договору.

Відповідно до пункту 4.5 договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктом 3.3.10 договору кредиту також передбачено обов`язок Позичальника достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених у тому числі пунктом 4.5 цього договору.

Таким чином, сторони у пункті 4.5 договору кредиту №640/769-К769 від 12.12.2007 врегулювали питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такого повернення.

Як вбачається з довідки АТ «Альфа-Банк» від 26.04.2021, виписок Миколаївської філії АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» по особовому рахунку позивача за період з 12.12.2007 по 23.04.2009, позивачем в період з 10 січня по 10.10.2008 здійснювались періодичні платежі на погашення кредиту та процентів, зокрема 10.10.2008 сплачено на погашення кредиту 497,63 дол. США, процентів 989,37 дол. США, після чого платежі в установлені строки не здійснювались. Наступний платіж здійснено тільки 27.12.2011, на погашення процентів у сумі 50 дол. США.

Отже, оскільки позивач до 10.11.2008 та протягом наступних 60 календарних днів не здійснював платежів за договором кредиту, відповідно до пункту 4.5 договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив 12.01.2009, тобто строк повернення кредиту в повному обсязі був змінений на 12.01.2009. Здійснення позивачем наступних платежів, зокрема 27.12.2011 в сумі 50 дол. США, не вплинуло на зміну строку користування кредитом, оскільки ці оплати були здійснені поза межею визначених пунктом 4.5 договору кредиту 60 календарних днів.

Між тим, згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, тобто з урахуванням виникнення у банку права вимоги в січні 2009 року, у жовтні 2017 виконавчий напис не міг бути вчинений.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Абзацом другим цієї частини передбачено, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц наведено правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, право банку нараховувати проценти згідно з договором кредиту № 640/769-К769 від 12.12.2007 припинилося за спливом зміненого строку повернення кредиту, тобто 12.01.2009.

Проте, в супереч викладеному, проценти за виконавчим написом були стягнуті з позивача по 25.05.2017.

Також суд зазначає, що серед документів, які надавались банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, розрахунок процентів відсутній.

Основну заборгованість за кредитом згідно виконавчого напису (84699,62 дол. США, в тому числі 54308,53 дол. США строкової заборгованості та 30391,09 дол. США простроченої заборгованості) фактично стягнуто за весь період дії договору, а не з 25.05.2016, як вказано у виконавчому написі, оскільки стягнута сума заборгованості за кредитом дорівнює повній сумі заборгованості позивача за кредитом довідки банку від 26.04.2021 (при сумі кредиту 89680,00 дол. США сплачено 4980,38 дол. США, залишок складає 84699,62 дол. США).

Враховуючи викладене, а саме вчинення виконавчого напису з порушення строку, визначеного частиною другою статті 88 Закону України «Про нотаріат», невідповідність у виконавчому написі розміру заборгованості та період її стягнення фактичному її розміру та періоду стягнення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними й такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 21736, вчинений 09.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за Договором кредиту від 12.12.2007 № 640/769-К769.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Акціонерне товариство «Альфа Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , адреса для листування: м. Київ, пр. Степана Бандери, 9, БЦ «Форум Парк Плаза», корп. 4-с.

третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, місцезнаходження: м. Київ, пров. Музейний, 4, поверх 3.

Повний текст судового рішення складено 16.09.2021.

Суддя І.В. Коваленко