Справа № 2-3452/10
Провадження № 6/161/78/21
У Х В А Л А

09 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Демчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ ФК «Довіра та Гарантія» звернулося в суд із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2016 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання судового рішення у даній справі з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Разом з тим, проведеною перевіркою документації по кредитних справах заявником було встановлено відсутність інформації про виконавче провадження у справі №2-3452/10, така інформація відсутня в автоматизованій системі виконавчих проваджень.

У зв`язку з чим, просить суд видати дублікат виконавчого листа через його втрату та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Представник заявника до початку розгляду справи подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити.

Боржник в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, а тому суд вважає за можливе слухати справу у її відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як з`ясовано в судовому засіданні, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 13.06.2007 року в розмірі 757089,65 грн. та 1820 грн. судових витрат (а.с. ).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2016 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання судового рішення у даній справі з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. ).

Згідно з інформацією, яка міститься у автоматизованій системі виконавчого провадження, виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 на даний час на виконанні у органах ДВС не перебуває (а.с. ).

Із акту про втрату документа від 04.11.2020 року вбачається, що в результаті перевірки кредитної справи виявлено втрату оригіналу виконавчого листа №2-3452/10, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. ).

Відповідно до п.17.4 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 року (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 року, п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998 року, п.37).

Отже, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та зазначені у заяві обставини, а також з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суд вважає, що оскільки оригінали виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_1 були втрачені, у зв`язку з чим було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, а тому приходить до висновку про необхідність видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 258-261, 443 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-3452/10 за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-3452/10 за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 09 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк