КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-387/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ковальчук Л.М.

у справі за заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Київській області, Відкритого акціонерного товариства "Арксі", третя особа: Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання наказу таким, що втратив чинність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України в Київській області про скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях (далі - відділення Фонду) подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, клопотання задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що відділенням Фонду вжито ряд заходів для виконання рішення суду, проте наявність арешту гуртожитку, що застосований судом у цій справі, перешкоджає виконанню рішення.

В судовому представник скаржника Желяк А.А. та представник Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Залевська Н.А. апеляційну скаргу підтримали.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, мотивуючи тим, що відповідачі дій для виконання рішення суду не вживають, натомість у разі скасування арешту є імовірним перехід права власності на гуртожиток.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи убачається наступне.

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Київській області, ВАТ "Арксі", третя особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання наказу таким, що втратив чинність, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2009 року з метою забезпечення позову вирішено:

Накласти арешт на гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі, Боярській міській раді, БТІ Києво-Святошинського району Київської області проводити будь-які дії по відчуженню та оформленню гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

(том 2 а.с.135).

Апеляційний суд зазначає, що у справі також вживались і інші заходи забезпечення позову відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2009 року (том 1 а.с.67).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2010 року позовні вимоги задоволено, вирішено:

Визнати втратившим чинність і скасувати пункт наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України в Київській області від 30 грудня 1999 року №5-25-5/56 "Про видачу переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ "Арксі" в частині передачі у власність гуртожитку по АДРЕСА_1 , з моменту введення в дію і набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках" №2453-ІV від 03 березня 2005 року.

Зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України в Київській області виключити із Переліку нерухомого майна, що було передано у власність ВАТ "Арксі" гуртожиток по АДРЕСА_1, Київська область, та передати його до комунальної власності територіальної громади Боярської міської ради в порядку, визначеному Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 03 березня 1998 року №147/98-ВР.

(том 3 а.с.112).

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2011 року частково скасовані заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою від 06 травня 2009 року, знято арешти з двох кімнат гуртожитку. Ухвала оскаржувалась в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 липня 2011 року залишена без змін.

(том 3 а.с. 201, 224).

В лютому 2021 року відділення Фонду звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернулося із заявою про скасування заходів забезпечення позову, шляхом зняття арешту з "Гуртожитку 60 років СРСР", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 для подальшої передачі у комунальну власність територіальній громаді міста Боярка.

Заява обґрунтована тим, що з 2010 року відповідачем вживаються усі необхідні заходи щодо забезпечення виконання рішення суду у цій справі у частині передачі об`єкта державної власності до комунальної власності територіальної громади м.Боярка.

Заявник вказує, що на виконання рішення відділенням Фонду видано наказ від 09 грудня 2010 року №14-25-5/1 про внесення змін до Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ "Арксі", в частині вилучення з переліку позиції за №11 "Гуртожиток 60 років СРСР", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, на виконання вищезазначеного рішення та у відповідності до пункту 8 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року №1482, відділенням Фонду направлено лист від 12 жовтня 2010 року №14-08-11-2286 до Боярської міської ради з пропозицією прийняти гуртожиток до комунальної власності та надана кандидатури до складу комісії з передачі державного майна. За результатами розгляду звернення, Боярською міською радою прийнято рішення від 23 грудня 2010 року №3/121 "Про передачу гуртожитку по АДРЕСА_1 в комунальну власність" та створено комісію по передачі гуртожитку в комунальну власність. Листом від 10 січня 2018 року №50-07-0136 Регіональне відділення в чергове звернулося до Виконавчого комітету Боярської міської ради з вимогою прийняти гуртожиток до комунальної власності територіальної громади м. Боярка.

Разом з тим, оскільки ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2009 року накладено арешт на гуртожиток, виконати рішення неможливо.

Відмовляючи у задоволення клопотання, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що правові підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до положень процесуального закону, що діяли як на час вжиття заходів забезпечення позову, так і на час розгляду заяви про їх скасування (стаття 151 ЦПК України в редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року, стаття 149 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Відповідно до статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" визначено, що цей Закон визначає основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну.

Статтею 2 цього Закону визначено, що об`єктами передачі згідно з цим Законом є, зокрема, об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Статтею 4-1 цього Закону визначено:

1. Передача об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

2. Ініціатива щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, на балансі яких перебувають ці об`єкти, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

3. Рішення щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Пропозиції щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об`єктів житлового фонду (крім гуртожитків) та інших об`єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, - також з трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від загальної кількості працівників підприємства.

Пропозиції щодо передачі у комунальну власність побудованих за рахунок державних капітальних вкладень об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), не потребують погодження з такими товариствами та їх трудовими колективами.

Окремими положеннями статті 7 цього Закону визначено:

1. З державної у комунальну власність передаються безоплатно такі об`єкти:

житлові будинки та гуртожитки, зокрема військових містечок, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил України (разом з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), у тому числі ті, будівництво яких не завершено;

5. Передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України.

6. Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права.

Відповідно до положень пунктів 10 та 11 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року №1482:

10. Передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до Порядку подання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність та утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів у державну власність, затвердженого цією постановою. Акт складається у чотирьох примірниках, підписується головою і членами комісії та затверджується органом, який створив комісію. Право на управління об`єктом передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

11. Органи, до сфери управління яких передано державне майно, з дня затвердження акта приймання-передачі зобов`язані, зокрема, здійснити в установленому законодавством порядку оформлення та державну реєстрацію речових прав щодо об`єктів передачі, права на які підлягають такій реєстрації.

Апеляційний суд зазначає, що виходячи з підстав позову та мети заходів забезпечення позову, зобов`язані рішенням особи мають оформити акт приймання-передачі. Така дія направлена на виконання рішення суду, не буде суперечити і не порушуватиме заходів забезпечення позову.

Установлено, що відповідний акт між зобов`язаними особами не укладено, обґрунтованих доводів щодо наявності перешкод у оформленні акту приймання-передачі заявником не наведено, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що скасування заходів забезпечення позову у такому випадку є передчасним.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова