Справа № 289/895/21
Номер провадження 2/289/504/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Мельника О.В., за участю: секретаря судового засідання Грабіної К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Радомишльської міської ради Житомирської області (місце знаходження / місце проживання:Соборний Майдан, 12, м. Радомишль, Радомишльський р-н, Житомирська обл., 12252) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом та просить визнати за нею право власності на 40/100 частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що власницею 60/100 частини будинку, що по АДРЕСА_2 , була мати позивачки, ОСОБА_3 , а власницею 40/100 частини будинку була рідня тітка позивачки, ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями стали позивачка, ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті матері та оформила право власності на 1/2 частину 60/100 частини будинку та її рідня сестра, ОСОБА_2 , яка, також, прийняла спадщину після смерті матері, але не оформила право власності на 1/2 частину 60/100 частини будинку.

Після смерті рідньої тітки позивачки, ОСОБА_4 , спадщину на 60/100 частини будинку ніхто не прийняв.

Позивачка відкрито та безперервно володіє 40/100 частинами будинку із господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 з березня 2006 року, власником яких є померла ОСОБА_4 та продовжую володіти до цього часу. Відноситься до цієї частки майна, як його власник: проводить ремонтні роботи в будинку за власний рахунок, сплачує послуги з електропостачання, користується земельною ділянкою за цією адресою. До цього часу ніяка інша особа не виявила інтерес до вказаного будинку, крім позивача. Ніхто не оскаржував право її володіння та користування цим нерухомим майном.

Тому, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 40/100 частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася. Надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється вимогами ст. 344 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Також, відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Таким чином, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Зокрема такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.

Судом встановлено, що власником 30/100 частини будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 170916777 від 19.06.2019 року.

З довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за №789 від 30.10.2013 року вбачається, що власницею 40/100 частини будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області від 11.07.2006 року.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції у Житомирській області від 04.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку від 60/100 спадкових часток житлового будинку із погосподарськими будівлями та спорудами видано ОСОБА_1 . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 61640744 від 12.09.2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена.

З акту обстеження соціального стану від 19.04.2020 року, складеного депутатом міської ради Данелюк Н.А., ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у будинку, що по АДРЕСА_2 з березня 2006 року, веде господарство у вказаному будинку та обробляє земельну ділянку біля нього.

Доказів того, що у вказаний час будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаного будинку судом не встановлено.

Ніхто, окрім позивача не претендує на будинок, не заявляє ніяких претензій на нього.

Оскільки позивач з 2006 року (більше 10 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє будинкомщо по АДРЕСА_2 , за ним може бути визнано право власності на це майно за набувальною давністю, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Керуючись ст.ст. 12,23,76,81,141,258,265,273,354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 40/100 частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Мельник