Справа № 646/4279/21
№ провадження 2/646/1914/2021
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

09.09.2021 м.Харкова

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Проценко А.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (, адреса: 08300, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт) про визнання наказів незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернулась позивач ОСОБА_1 із позовною заявою до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 87/о від 23.02.2021 року «З особового складу» в частині прийняття за переведенням з Харківського РСП Украероруху до Аеродромно диспетчерського центру (АДЦ) Харків Дніпровського РСП диспетчерів управління повітряним рухом; зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України прийняти на роботу ОСОБА_1 за безстроковим трудовим договором на посаду диспетчера управління повітряним рухом Аеродромно диспетчерського центру (АДЦ) Харків Дніпровського РСП за переведенням з Харківського РСП Украероруху.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Всупереч вказаному до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), а також значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялися позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року в справі № 226/168/15-ц.

Така ж правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові ВП ВС № 910/4518/16 від 30 січня 2019 року (справа про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні), у якій, зокрема, вказано, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, позивачем заявлено дві позовні вимоги, водночас, позивачем не сплачено судовий збір за другу позовну вимогу: зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України прийняти на роботу ОСОБА_1 за безстроковим трудовим договором на посаду диспетчера управління повітряним рухом Аеродромно диспетчерського центру (АДЦ) Харків Дніпровського РСП за переведенням з Харківського РСП Украероруху.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн. та надати суду підтвердження його сплати.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 9 ст. 185 ЦПК України, заяви, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

За таких обставин, вважаю за необхідне позову заяви залишити без руху.

Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений можливості постановити законне і обґрунтоване рішення по справі за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись вимогами ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (, адреса: 08300, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт) про визнання наказів незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у вказаний строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо розміру судових витрат. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Роз`яснити учасникам справи, що вони мають право отримати інформацію щодо даної справи на сторінці офіційного вебпорталу судової влади України за веб-адресою: http://cz.hr.court.gov.ua.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко