Справа № 307/3046/21
Провадження № 2/307/815/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини.Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вони проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду від 30 вересня 2014 року з відповідача присуджено стягувати щомісячно на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 800 гривень до досягнення ним повноліття. Відповідач сплачує аліменти регулярно. На даний час розмір аліментів, призначений рішення суду, не відповідає сумі грошових коштів, які вона витрачає на утримання та виховання сина. Оскільки син подорослішав, ходить до школи, і збільшилися щоденні його потреби, а з часу винесення рішення суду зросли ціни на продукти харчування та на інші промислові товари. Також, син хворіє та перебуває на «Д» обліку з діагнозом: мінімальний дефект міжшлуночкової перегородки в апікальній частині 0,2 см. і потребує додаткових витрат, а це їй самій не під силу, так як власного житла не має, проживає у будинку матері, земельною ділянкою не користується, ніде не працює і їй самій важко утримувати дитину та створити для неї нормальні умови для духовного та фізичного розвитку. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він виїжджає на сезонні роботи за кордон до Чеської Республіки. Стан здоров`я відповідача задовільний, він молодий за віком, має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу, а тому, вважає, що він спроможний і зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ним повноліття.

23 вересня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивачка ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених підстав в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечив про задоволення позовних вимог в заявленій позивачкою розмірі та зазначив, що відповідач на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі від якого має двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, а тому позовні вимоги визнає частково на суму 1500 гривень, які він зобов`язується сплачувати на утримання свого сина.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться відповідач (а.с.3).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 14 жовтня 2014 року, з відповідача до користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 03.09.2014 року і до досягнення ним повноліття (а.с.2).

Довідками № 449 та № 448 виданими Дубівською селищною радою Тячівського району Закарпатської області від 19 квітня 2021 року, стверджується, що до складу сім`ї позивачки ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , входить її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повністю перебуває на утриманні матері (а.с.8-9).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 16 квітня 2021 року складеного депутатом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, вбачається, що сім`я позивачки є малозабезпеченою, вона разом з своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають у будинку її батьків, разом з матір`ю, яка часто хворіє та потребує постійного нагляду, земельної ділянки та транспортного засобу не мають. Син постійно знаходиться на «Д» обліку та потребує лікування. Зі слів матері, син знаходиться на її повному утриманні (а.с.10).

Відповідно до консультативних висновків № 350 від 09 лютого 2018 року та № 103 від 13 листопада 2019 року з приєднаними картами ехокардіографічного обстеження, ОСОБА_4 , перебуває на «Д» обліку з діагнозом: мінімальний дефект міжшлуночкової перегородки в апікальній частині 0,2 см. (а.с.4-7).

З приєднаного до матеріалів справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , який укладено 23 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у закарпатській області за актовим записом № 47 (а.с.42).

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 встановлено, що від даного шлюбу відповідач має двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.43-44).

Довідкою № 786 від 20 жовтня 2021 року, виданою виконавчим комітетом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області стверджується, що до складу сім`ї відповідача ОСОБА_3 , входять: дружина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_8 , та мама ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідач ніде не працює та на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей (а.с.45).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №1 Тячівського району Закарпатської області від 20 жовтня 2021 року встановлено, що відповідач ОСОБА_9 , разом з своєю сім`єю проживає в приватному будинку матері його дружини ОСОБА_11 , користується земельною ділянкою площею 0,07 га. Його дружина ОСОБА_9 , є власником транспортного засобу. З сім`ї ніхто не працює та підприємницькою діяльністю не займається. ОСОБА_9 , веде догляд за дитиною до 3-р років (а.с.46).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду з позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Правилами ч. 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Пунктом 23 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не працює, оскільки відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні, однак є працездатним, а тому може офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату і виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини.

При цьому суд також враховує, що у відповідача на утриманні, окрім малолітнього сина відносно якої позивачка просить збільшити розмір аліментів, перебувають також ще двоє малолітніх дітей та дружина, яка на даний час не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

А тому, з урахуванням фінансового та сімейного стану відповідача, а також стану здоров`я дитини, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 3000 гривень є завищеними та не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому позивачкою до стягнення розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи, що з часу присудження аліментів за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року збільшились ціни на матеріальні потреби, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину та положення ст. 180 СК України, проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки, аліментів на утримання сина до 1 800 (однієї тисячі вісімсот) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимогах - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 17 грудня 2021 року.

Суддя: М.Д.Стецюк