Справа № 729/519/21
2/729/285/21 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

15 липня 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

судді Кузюри В.О.

за участі секретаря Ященко Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку , що розташована в АДРЕСА_1 .

Свою вимогу обгрунтовує тим, що 11.06.1997 року він придбав житловий будинок , що в АДРЕСА_1 , про що було укладено договір купівлі- продажу між ним та продавцем ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори та зареєстрованеий в Ніжинському міжміському бюро технічноїх інвентаризації за № 3020 від 26.10. 2000 року.

Житловий будинок розташований на земельній ділянці , яка належала продавцю ОСОБА_2 на праві власності , що підтверджується даними Державного акту про право приватної власності на землю серії ЧН № 00035, виданого Бобровицькою міською радою народних депутатів 08.08.1995 року за № 27.

Дана земельна ділянка не була внесена разом з будинком до договору купівлі- продажу з невідомих позивачу причин.

Відповідно до ст.30 ЗК України , який діяв до 01.01.2002 року, ст.120 ЗК України , ст.377 ЦК України при переході права власності на житловий будинок переходить право і на земельну ділянку на тих самих умовах , на яких вона належала попередньому власнику.

Тому позивач вимушений звернутися до суду щодо визнання за ним права власності на вищезазначену земельну ділянку.

В судове засідання позивач не з"явився , надав письмову заяву про розгляд в його відсутність, вимоги підтримує, просить їх задовольнити , в разі неявки відповідача згоден на заочний розгляд.

Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на веб- сайті "Судова влада" , заяв про відкладення , розгляд у відсутність не надходило , тому суд ухвалив за згоди позивача розгляд проводити в її відсутність на підставі наявних в справі доказів в порядку заочного провадження.

Розглянувши подану заяву та додані до неї матеріали , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до договору купівлі- продажу від 11.06.1997 року укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 останній придбав житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори , та зареєстрований за № 1-852, а також зареєстрований Ніжинським МБТІ за № 3020 26.10.2000 року (а.с. 9), тобто він є власником даного будинку.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю , земельна ділянка площею 0,0655 га , яка знаходиться в АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку належить ОСОБА_2 , що підтверджується також даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку(а.с. 10,11).

Дана обставина стала відома позивачу при виготовленні технічної документації на земельну ділянку (а.с. 36-47).

Правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 З України в редакції 1992 року закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року (в період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року) при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України. Стаття 120 ЗК України (в редакції Закону України № 997-V від 27 квітня 2007 року) знову закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Поточна редакція статті 120 ЗК України (зі змінами, внесеними Законом України № 1702-VI від 5 листопада 2009 року) також передбачає автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер.Так у постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16 зроблено правовий висновок, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (частина перша статті 377 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частина друга статті 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду. Згодом згаданий принцип застосовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 в якій зазначено, що особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 713/1817/16-ц зроблено висновок, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

За висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована

З моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц).

Такий же принцип слідування юридичної долі земельної ділянки дол. нерухомості застосовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.10.2019 у справі № 921/99/18, від 18.02.2020 у справі N 907/132/19, від 16.06.2020 у справі № 914/1101/19, від 23.06.2020 у справі № 910/14057/18.

Аналогічний підхід відображено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2019 у справі № 150/300/16, від 27.11.2019 у справі № 461/2328/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 204/9373/14-ц, від 01.07.2020 у справі № 2-95/12, від 15.07.2020 у справі № 127/2061/16-ц.

Отже враховуючи вищезазначене позивач правомірно звернувся до суду, його вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 263-265, 280-284 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0200, площею 0,6555 га , цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку , яка розташована в АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом , який його ухвалив за письмовою заявою відповідача , яка подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення .

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через Бобровицький районний суд.

Суддя :