Справа №707/1785/20
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді Зуєвич Л.Л.,
за участю: секретаря судового засідання Кушніра Р.С.;
позивача ОСОБА_1 (особисто, в режимі відеоконференцзв`язку),
представника позивача ОСОБА_2 (ордер від 22.10.2021, в режимі відеоконференцзв`язку),
представника відповідача Василевської К.М. (ордер від 26.05.2021),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 /далі ОСОБА_3 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа: ОСОБА_4 /далі ОСОБА_4 / (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_4 ), про розподіл боргів подружжя,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи
25.08.2020 до Черкаського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, датована 20.08.2020, за підписом позивача ОСОБА_1 , в якій позивач просить:
- визнати борг в розмірі 1 680 000,00 грн., що виник у ОСОБА_1 за рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.06.2018 по справі № 712/1106/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми позики, спільним боргом подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;
- визнати за ОСОБА_3 Ѕ частину боргу, та Ѕ частину боргу за ОСОБА_1 , який стягнутий із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 за рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.06.2018 по справі № 712/1106/18 у розмірі 840 000 грн за кожним із них.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01.02.2021 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.03.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.05.2021.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.05.2021 підготовче засідання у даній справі відкладено на 08.09.2021.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08.09.2021 закрито підготовче провадження у даній справі, розгляд справи по суті призначено на 30.11.2021.
У судовому засіданні, призначеному на 30.11.2021 взяли участь позивач та його представник (в режимі відеоконференції) та представник відповідача, які підтримали доводи та вимоги, викладі у письмових заявах, які подавались до суду.

Обґрунтування позову
В позовній заяві ОСОБА_1 звертається увага, зокрема, на наступне:
«31.08.1995 р. між мною ОСОБА_1 (надалі Позивач) та ОСОБА_3 (надалі Відповідач) було зареєстровано шлюб.
Наші сімейні стосунки складались дуже добре, в родині панувала гармонія і взаєморозуміння. В період шлюбу у мене з`явився будинок, який перейшов до мене у власність від мої батьків, в якому ми проживали і вели спільне господарство.
Враховуючи те, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 потребував ремонту, у 2000 р. я був вимушений взяти кошти в позику у ОСОБА_4 в розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) доларів США з метою проведення ремонтних робіт, а також для будівництва приміщень на нашій території. Варто зазначити, що курс долара в той період був стабільний і тому отримавши таку суму коштів в позику сумніву, що я їх не віддам не було.
Під час шлюбу у нас народився син, ОСОБА_5 , вихованням та навчанням якого займався я.
У зв`язку з життєвими труднощами, 17.04.2002 р. я був вимушений терміново перереєструвати даний будинок на Відповідача, шляхом укладення договору дарування.
Після чого на наступний день, а саме: 18.04.2002 р. шлюб між мною та ОСОБА_3 було розірвано про що видано свідоцтво серії НОМЕР_4 від 06.08.2003 р.
Розірвання шлюбу, було зареєстровано виключно на документах, оскільки так вимагали життєві обставини, однак реєстрація розірвання шлюбу, жодним чином не вплинуло на наші стосунки, ми і далі продовжували жити однією родиною та вести спільне господарство та виховувати нашого сина.
Взяті в позику кошти, нами використовувались на спільні потреби, оскільки з 2000 по 2005 рік родина переживала тяжке матеріальне становище, я ніде не працював, а займався домашнім господарством, та намагався створити бізнес для покращення матеріального становища родини.
Кошти згідно договору позики я зобов`язувався повернути до 2010 р., однак у вказані строки вказану суму коштів я з колишньою дружиною так і не зміг, у зв'язку з чим ОСОБА_4 звернувся до Соснівського районного суду з позовом про стягнення боргу за договором позики на підставі чого 22.06.2018 р. було прийнято рішення про стягнення коштів в сумі 60 000 доларів США становила в гривневому еквіваленті 1 680 000 (один мільйон шістсот вісімдесят тисяч гривень, 00 копійок), оскільки мною було повернуто 15 000 доларів США.
З часом наші стосунки з Відповідачем значно зіпсувались, виникали різні не порозуміння у зв`язку з чим у 2016 році ми вирішили жити окремо один від одного, оскільки спільне проживання було уже не можливим.
Подальше спільне господарство з Відповідачем не ведемо і у нас немає спільних інтересів, окрім нашого сина, спілкування у нас з часом зникло, однак у мене з Відповідачем залишилось фінансове зобов`язання перед ОСОБА_4 , так як сума коштів отриманих в позику нами не було повернено.
Враховуючи те, що грошові кошти, які були стягнуті за вказаним рішенням суду від 22.06.2018 року із мене, є спільним боргом подружжя, оскільки були використані на користь інтересів нашої сім`ї, а тому, борг має бути сплачений в рівних частинах, як мною, так і ОСОБА_3 .
Варто зазначити, що лише завдяки отриманим у позику коштам, ми змогли зробити ремонт в квартирі, яка належала Відповідачеві, а також було повністю перебудовано будинок, який було мною подаровано Відповідачу з розміщенням усіх надвірних споруд.
У дачному будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , зроблено автоматичний полив рослин на земельній ділянці площею 20 соток.
З метою ведення підприємницької, діяльності нами було придбано автомобіль (мікроавтобус) Volkswagen Transporter Т5 2007 р., який було зареєстровано за моєю колишньою дружиною, на покупку якого пішла найбільша частина взятих в позику коштів.
Також неможливо не звернути належної уваги на придбання нової побутової техніки, так як стара техніка виходила з ладу, що і змусило купувати нову.
Коли син підріс почав займатись музикою, у зв`язку з чим нами було придбано 3 синтезатори для сина, які створювали комфортні умови для розвитку нашого сина.
Все вище зазначене після того як ми розійшлись із Відповідачем залишилось у неї, я нічого не забирав і більше того навіть не подавав позов до суду про поділ майна подружжя.
В період коли ми брали кошти в позику у ОСОБА_4 курс долара був не великий, тому у нас навіть не було сумніву в тому, що ми не зможемо повернути кошти.
На теперішній час я маю виконати зобов`язання по поверненню коштів в розмірі 1 680 000 грн., які були мною взяті для створення належних умов для моєї родини.
Виходячи з викладеного, вважаю, що моє боргове зобов`язання за рішенням суду від 22.06.2018 р. по справі № 712/1106/18 має бути визнано спільним боргом подружжя і розподілено між нами порівно.
Виходячи із вище зазначеного можна дійти висновку, що кошти, які я отримав у позику від ОСОБА_4 були використані для потреб сім`ї, а саме: на ремонт житла та будівництво надвірних споруд, а також для створення інших умов для комфортного життя моєї родини, а тому, прошу суд борг у розмірі 1 680 000 грн., що виник у мене в наслідок винесення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2018 року, і яким з мене стягнуто на користь ОСОБА_4 визнати спільним боргом подружжя.
З урахування викладених обставин, вважаю за доцільним визнати за ОСОБА_3 борг за вказаним рішенням суду у розмірі 840 000 грн. та зобов`язати її виконати рішення суду від 22.06.2018 року спільно зі мною, сплативши грошові кошти у розмірі 840 000 грн. і користь ОСОБА_4 в рівних частинах по 840 000 грн.
За таких обставин вважаю можливим, визнати борг у розмірі 1 680 000 гривень, що виник у мене ОСОБА_1 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми позики спільним боргом подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Одночасно повідомляю, що після розірвання шлюбу нами не було подано позов до суду про поділ майна подружжя, оскільки все майно, яке було придбане за наші спільні кошти я добровільно лишив Відповідачеві».

Обґрунтування відзиву
10.12.2020 до суду надійшов відзив на позов в якому відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке:
«наявне рішення суду Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/3483/20, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільних боргів подружжя - відмовлено. Судове рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (копія рішення суду по справі №712/3483/20 додається).
24.07.2018 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/1106/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення - частково задоволено позовні вимоги:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в сумі 60000 доларів США, що на день винесення рішення становить 157 8000 гривень (один мільйон п`ятсот сімдесят вісім тисяч грн.»
Позивач зазначає, що вищевказані грошові кошти ним були взяті начебто для проведення ремонтних робіт у будинку за адресою: АДРЕСА_5 , далі мова йде про те, що даний будинок взагалі було повністю перебудовано, а також зроблено автоматичний полив рослин на земельній ділянці.
Однак, Позивач не зазначає та не надає жодних доказів на підтвердження вищевказаного твердження, більш того, останній навіть не зазначає у який саме часовий проміжок було проведено дані роботи та придбано всі необхідні матеріали.
Із змісту позовної заяви вбачаються певні абстрактні заяви про витрату ОСОБА_1 грошових коштів на техніку, однак, що це за техніка, куди саме вона купувалась та чи купувалась взагалі - невідомо, адже жодних доказів матеріали справи не містять.
Більш того, для проведення ремонтних робіт у вищевказаному будинку Відповідач отримала кредит в банку «МКБ» 26 вересня 2005 року (кредитний договір №К/05-76) у розмірі 3 000 гривень зі строком погашення до 25 вересня 2006 року та 23 червня 2006 року (кредитний договір № К/06-32) у розмірі 6 000 гривень зі строком погашення до 20 червня 2008 року, дані кредити було забезпечено порукою ОСОБА_6 .
Звертаю увагу суду, що Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження купівлі 3 синтезаторів та фінансової участі у цьому Позивача.
Більше того, дитина народилась у 2001 році, а шлюб між сторонами було розірвано 18.04.2002 року, тобто, про розпорядження спільними грошовими коштами, що належить подружжю не може йти мови, адже з 18.04.2002 року сторони не ведуть спільного господарства.
Далі Позивачем зазначається: «З метою введення підприємницької діяльності було придбано автомобіль (мікроавтобус) Volkswagen Transporter Т5 2007 року, який було зареєстровано за моєю колишньою дружиною, на покупку якого пішла найбільша частина взятих в позику коштів.»
Дане твердження Позивача є таким, що спотворює фактичні обставини та вв: суд в оману.
Автомобіль (мікроавтобус) Volkswagen Transporter Т5 2007 року було придбано ОСОБА_3 за грошові кошти отримані в кредит, що підтверджується договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 11 червня 2007 року.
Додатково варто зазначити, що кредитне зобов`язання за вищевказаним договором виконувалось шляхом оплати заборгованості із офіційної заробітної плати Відповідача, що підтверджується наявними квитанціями (копії квитанцій додаються).
З огляду на зазначене вбачається, що вище вказаний автомобіль був придбаний безпосередньо ОСОБА_3 у 2007 році у кредит із графіком погашення до 2014 року включно.
Таким чином, доводи Позивача про те, що отримані ним грошові кошти в сумі 75 000 дол. США були витрачені в інтересах сім`ї є нічим іншим, як наданням недостовірної інформації за для введення суду в оману, з метою перекладення своїх боргових зобов`язань на колишню дружину.
Безпідставність даного позову підтверджується й тим, що до позову не долучено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того факту, що Відповідач надавала свою згоду на отримання Позивачем цих грошових коштів, що їй взагалі щось було про це відомо, більш того, Позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що хоч 1 дол. США був витрачений в інтересах родини.
Звертаємо увагу суду, що ОСОБА_3 нічого не знала про існування позики у розмірі 75000 дол. США між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Доводи Позивача щодо того, що отримана ним позика без згоди дружини була отримана у шлюбі, а отже підлягає поділу є хибними, адже відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України обов`язковою умовою є використання, в даному випадку позики у розмірі 75000 дол. США, в інтересах сім`ї.
Із наявних матеріалів справи не вбачається, що договір позики було укладено Позивачем в інтересах сім`ї, а також не міститься підтверджень використання цих грошових коштів в інтересах сім`ї.
Отже, відсутні підстави, які б породжували солідарний обов`язок для ОСОБА_3 щодо повернення спірного боргу за договором позики.»

Доводи, викладені у відповіді на відзив
01.02.2021 до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає наступне:
«Відповідач вказує на наявність судового рішення по справі № 712/3483/20 про, на думку Відповідача, поділ боргів подружжя. Проте вказане не відповідає дійсності оскільки предметом зазначеного спору стало визнання Відповідача співпозичальнком, а не поділ боргів подружжя.
Так зі змісту відзиву вбачається намагання Відповідача ввести суд в оману, оскільки вона вказує, що ремонт в будинку робився за кошти, отримані нею у кредит, проте враховуючи стан будинку на час його набуття подружжям і стан зараз (фотокопії надаються) вбачається, що суми у розмірі 3000 та 6000 гри. не вистачило б навіть на косметичний ремонт не кажучи вже про капітальну перебудову.
Крім того Відповідач вказує, що здійснювала ремонт, проживала в будинку, погашала кредит до червня 2008 року, а відносини з Позивачем припинилась з 2002 року.
Враховуючи, що у будинку не один рік проводились ремонтні роботи, сторони фактично проживали однією сім`єю зазначені вище твердження Відповідача не відповідають дійсності.
Окрім того Позивач вважає за необхідне вказати наступне.
З відповідачем ОСОБА_7 я познайомився в 1995 році. В цей час я працював простим будівельником, а вона закінчувала Інститут Бізнесу. Перед нами постало питання заробляти гроші в достатній кількості, щоб не жити в злиднях.
Ми вирішили відкрити ПП. Так як своїх грошей у нас тоді не було, ми знайшли двох інвесторів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і на їх інвестиції ми відкриваємо в центрі міста інтернет-кафе Інтерспейс. Через півроку поруч відкрилося ще кілька подібних кафе і для того, щоб швидко розвиватися, ми беремо в борг у знайомих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ще по $ 1500. на покупку додаткових 4 комп`ютерів. Справи пішли добре і ми вирішуємо розширитися і відкрити ще одну фірму. Ще один інвестор ОСОБА_12 вклав в наш проект $ 100 000, на які ми відкриваємо інтернет фірму - провайдер Роутек.
В цей же час у мене тяжко хворіє мама-інсульт і її повністю паралізує. Півроку поневірянь по лікарнях і реабілітаційним центрам призвели до того, що ми вчасно не розрахувалися з ОСОБА_13 і ОСОБА_11 по розписках і вони подали на нас до суду. Під час судів вмирає моя мама, а слідом за нею через місяць батько, що остаточно вибило колії. А за рішенням суду нам треба було терміново віддавати борги, так як суд наклав арешт на наші рахунки і майно. І на довершення всього мені в спадок від батьків дістається старий будинок, який вимагав ремонту.
Щоб віддати борги і розблокувати рахунки, ми продаємо свою машину ОСОБА_14 і розраховуємось з ОСОБА_15 . Для розрахунку з ОСОБА_13 грошей не вистачило, тому ми займаємо у ОСОБА_16 75 000 доларів щоб розрахуватися з ОСОБА_13 і почати ремонт будинку.
Сумнівів у тому, що ми віддамо гроші ОСОБА_17 в строк не виникало, тому що на той час у нас були дві фірми ОСОБА_18 з клубом Інтерспейс і інтернет провайдер ОСОБА_19 . Ми віддали борги, зробили капітальний ремонт у квартирі відповідачки ОСОБА_7 , з переплануванням і виготовленням меблів за індивідуальними замовленнями, купили туди пральну машину Індезіт, нову газову плиту, нову газову колонку і новий холодильник, і приступили до ремонту будинку. Почали з того, що знесли старий паркан з штахетник і найнявши бригаду будівельників побудували новий паркан з кам`яним фундаментом і новий сарай.
У той же час в 2001 році у нас народжується син. А з бізнесом почали виникати проблеми - у нас забрали спочатку інтернет клуб Інтерспейс. а через півроку і Роутек. Дивлячись на такий розвиток подій, ми з ОСОБА_7 вирішуємо врятувати від рекету наше майно. У нас на той час були будинок, квартира, півквартири батьків ОСОБА_7 - подаровані ї, дача в селі Чубівка з ділянкою 24 сотки. Для цього я переписую на ОСОБА_7 свій будинок на наступний день ми фіктивно розлучаємося, але продовжуємо жити в нашому домі, ростити дитину, а квартиру здаємо в оренду. Ремонт будинку ми припинили, так як наїзди погрозами ще не припинилися. Через півроку, на Новий рік 2003 трагічно гине мій старший брат в м. Севастополі та я їду на похорон до ОСОБА_20 і на прохання його сім`ї залишаюся там, щоб закінчити справи старшого брата, щоб його сім`я не потрапила в борги. Закінчивши там справи я переїжджаю до Києва, влаштувавшись там і знайшовши хорошу роботу, я забираю свою дружину до Києва. Спочатку переїжджає вона одна, а холи я знаходжу їй постійну роботу, то забираємо до себе нашого сина ОСОБА_21 . І одночасно цим ми починаємо перебудову будинку. Для того, щоб робити ремонт будинку, завозити матеріали з Києва для ремонту, ми купуємо в 2005 році по довіреності у ОСОБА_22 мікроавтобус Фольксваген Т4 за 11 000 доларів. Документи додаються. За довіреністю, щоб підстрахуватися від небажаних, можливих наїздів за старими справами.
Я зношу веранду будинку, прилаштовую ще півбудинку. Фото додається. Всі роботи по ремонту і перебудові я робив своїми руками, не наймаючи нікого. А щоб підстрахуватися від небажаних, можливих наїздів за старими справами, ми беремо два символічних кредита в 3000 грн. і 6000 грн., типу ось на ці гроші ми будуємося, в той час як на будівництво і ремонт йшли тисячі доларів з грошей взятих у ОСОБА_16 і грошей, які я заробляв на своїй роботі. Але тут сталося непередбачене - машину, яку ми купили за довіреністю, колишній господар бере на тиждень відпочити та безслідно зникає. Надалі я його знайшов через знайомих - він зараз живе в Ізраїлі, змінив прізвище з ОСОБА_23 на ОСОБА_24 . Вся моя робота вимагала постійних переїздів тому роботи по ремонту будинку зупинилися і ми з ОСОБА_7 , підрахувавши наші гроші вирішуємо купити нову машину, але вже в салоні в кредит. Кредит оформляємо на неї, так як вона офіційно працювала, і тому кредит їй могли дати.
Щоб купити в кредит комерційну машину-автобус, необхідно було заплатити початковий внесок у розмірі 30% від її вартості готівкою. Що ми і зробили заплативши за оформлення 12 000 доларів.
Купивши машину ми продовжили ремонт будинку, знесли старий сарай, побудували альтанку з каміном, засклили її згодом і збудували новий гараж, так як нова машина не могла в`їхати в старий.
Всі наші роботи по добудові, переобладнання будинку, документально підтверджені і зафіксовані в інвентар бюро і у всіх службах, газ, вода, електро, так як все, що було зроблено я відразу узаконив, щоб не виникло проблем.
Ось перелік робіт і змін документально підтверджених інвентар бюро та нашими сусідами на очах яких я це робив своїми руками.
-ми знесли вхідну веранду і на її місці добудували півбудинку з погребом.
-зняли з будинку цегляне облицювання і утеплили весь будинок 2 шарами утеплювача. Фото додається.
-замінили в будинку всю електрику, водопостачання. Замінили повністю опалення та зробили в будинку п`ять систем опалення-замість газової колонки та АГВ встановили імпортний газовий двухконтурний котел Вайлент 24 квт вартістю 800 доларів. Зробили в спальнях електропідігрів підлоги, а поверх них проклали водяну теплу підлогу у всьому будинку. Встановили полупромисловий тепловий насос ПОВІТРЯ-ПОВІТРЯ для обігріву та охолодження всього будинку потужністю 14 квт і вартістю 1500 доларів. Поставили примусову систему вентиляції з фільтрами, зволожувачами канального типу для всіх приміщень в будинку вартістю 1300 доларів. Встановили резервний електрокотел для опалення потужністю 15 квт вартістю 300 доларів і на довершення, на випадок якщо трапиться непередбачувана ситуація і не буде електрики встановили твердопаливний котел на дровах потужністю 30 квт і вартістю 400 доларів. Всі роботи по заміні газового обладнання зафіксовані в новому техпроекті газової служби.
На кухні встановлені нова п`ятикомфортная газова поверхня з витяжкою Піраміда, встановлена нова електродуховка.
У ванній кімнаті замінені всі санприбори - унітаз, ванна, стіни облицьовані імпортною плиткою.
У будинку зроблений капітальний ремонт всіх приміщень, встановлені склопакети, підвісні стелі, в кожну кімнату підведені повітряні короба вентиляції, зволоження, фільтрації і опалення з кондиціонуванням.
-побудований сарай, альтанка з каміном, в яку проведена вода і каналізація.
-присадибна ділянка і газон перед будинком обладнані системою автоматичного поливу.
Також була встановлена система автоматичного поливу 20 соток городу в селі Чубівка, з прокладанням 800 м. трубопроводів, установки форсунок, встановлення насосів для води, гідроакумуляторів і блоком дистанційного керування поливом, вартістю 4000 доларів.
У зв`язку з тим, що ми жили під час ремонту в Києві, то будинок і не тільки обладнали охоронною сигналізацією, але і встановили новітню лазерну охоронну систему всього периметра ділянки і його будівель. А для того щоб мати можливість в будь-який час бачити і чути з Києва, що відбувається всередині будинку і навколо ділянки в ОСОБА_25 , була встановлена система відеоспостереження з дистанційним управлінням і для неї було проведено оптоволоконний інтернет для зв`язку.
Також в кімнати і кухню були виготовлені меблі за індивідуальним проектом, вхідні та внутрішні двері.
Підлоги в кімнатах облицьовані керамогранітом.
І це тільки мала частина того, що було куплено в період з 2000 по 2016 рік і то, що можна зараз помацати руками і на що у мене збереглася документація. Всі копії додаються.
Щодо дитини.
У віці 8 років ми віддали нашого сина ОСОБА_21 в музичну школу. Для навчання був куплений синтезатор Ямаха 220 на 76 клавіш. Чек додається. Але так як у піаніно 88 клавіш, то вчителі наполегливо вимагали купити дитині чи теперішнє піаніно або синтезатор з повного розкладкою клавіатури. Возити з собою піаніно було абсолютно неможливо - ми жили в цей час вже в Києві на найманій квартирі, тому вирішили купити синтезатор Касіо 200р вартістю 500 доларів. А ще через рік, син захотів грати не тільки класику на піаніно, але і більш сучасну музику, тому він почав додатково займатися у другого викладача по класу синтезатори. Для цієї мети куплений раніше синтезатор Касіо не підходив, тому ми йому купили додатково професійний синтезатор Корг вартістю 1500 доларів. У 7 класі ОСОБА_26 став виступати на сцені на концертах, благодійних заходах, на яких він завжди займав перші місця, а так як репертуар у нього був різноманітний - від класики до модерну, то для виступів йому знадобився ще один синтезатор, який міг працювати синхронно з ОСОБА_27 .
Тому я йому купив ще один синтезатор з рояльною професійною клавіатурою. Фото додається. Додатково до синтезаторів були куплені, акустичні колонки, підсилювачі, мікрофони, мікшер, так як скрізь, де ми їздили з виступами, цього обладнання не було і музику не було чутно, працював просто синтезатор. На це додаткове обладнання було витрачено ще 1500 доларів. Воно і зараз стоїть вдома.
У ці роки 2004-20016 я заробляв добре, тому стали відкладати і віддавати гроші для погашення боргу ОСОБА_28 .
У 2013-2014 роках ми з відповідачем їздили відпочивати на курорт в Африку, Туніс, де жили в п`ятизіркових готелях і активно відпочивали займаючись підводним дайвінгом, катанням на квадроциклах і т.д.
А в 2014 році на її день народження я зробив ОСОБА_7 пропозицію, яку вона прийняла, але з цього моменту наші відносини стали охолоджуватися і рівно через рік на її наступний день народження вона заявила мені, що я не виправдав її надій, тому вона не бачить сенсу далі жити разом. Будинок і машину вона збирається продавати. На мої заперечення вона лише відповіла, що я тут ніхто, все майно записане на неї.
Всі викладені обставини я можу підтвердити фотографіями, копіями гарантійних талонів на техніку, чеками та показами свідків, про що клопотатиму перед судом.
Якщо Відповідач вважала, що договір позики від 08 листопада 2000 року був укладений мною не в інтересах сім`ї, остання мала б звернутись до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.
Згідно викладеного вбачається, що Відповідач знала про існування боргових зобов`язань подружжя перед ОСОБА_4 , користувалась його коштами так як вони були отримані виключно в інтересах сім`ї та відповідно також має нести фінансову відповідальність.»

Доводи заперечення на відповідь на відзив
01.10.2021 до суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначається, зокрема, наступне:
«Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/3483/20 від 25 червня 2020 року, що набрало законної сили 20 серпня 2020 року було встановлено:
«...Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Укладений позивачем договір відноситься до договорів щодо цінного майна, тому повинна бути письмова згода ОСОБА_3 : на укладення такого договору відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України.
Посилання позивача на те, що заборгованість за договором позики набута під спільного проживання і підлягає поділу, суд вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів того, що відповідачка була обізнана про існування вказаного договору позики, також не надано жодного доказу, що кошти згідно договору позики були використанні в інтересах сім`ї.»
Таким чином, вищевказаним рішенням суду вже було встановлено відсутність факту використання грошових коштів в інтересах сім`ї та обізнаності Відповідача про існування такого договору позики, що не потребує додаткового доведення.
18 квітня 2004 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується відповідними документами та не заперечується сторонами.
У відповіді на відзив Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу вони проводили ремонтні роботи, що, на думку ОСОБА_1 , власне підтверджує факт продовження існування шлюбних відносин між сторонами.
Із такими доводами категорично не погоджуємось, адже ліричний відступ про фіктивне розірвання шлюбу за для збереження начебто бізнесу не відповідає дійсності та не підтверджується жодними доказами.
Позивач не надає жодного підтвердження про обізнаність ОСОБА_3 про наявність такого боргу та жодних доказів надання її згоди.
Підтвердженням того, що вищевказаний борг є боргом самого Позивача є рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2001 року по справі №2-3352-01 про стягнення з останнього грошових коштів, однак Позивачем там є ОСОБА_29 не особи зазначені у відповіді на відзив. Рішення суду додається.
Більш того, вважаємо, що позивач настільки заплутався у судових процесах та намірах викривити фактичні обставини з метою введення суду в оману, що сам заплутався у власних історіях існування чи ні боргів.
Роз`яснемо: факт наявності у ОСОБА_1 боргу ніхто не заперечує. Однак дані борги існували перед ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , що підтверджується доданими до заперечень доказами.
Далі стає зрозуміла логіка введення в оману як суду так і сторону, адже із матеріалів виконавчого провадження, стає зрозумілим, що борг Позивач так і не повернув до займу у ОСОБА_4 так і після, хоча зазначає протилежне.
У відповіді на відзив Позивач зазначає: «...щоб віддати борги і розблокувати рахунки, ми продаємо свою машину ОСОБА_14 і розраховуємось з ОСОБА_15 . Для розрахунку з ОСОБА_13 грошей не вистачило, тому ми займаємо у ОСОБА_16 75 000 доларів, щоб розрахуватись з ОСОБА_13 і почати ремонт будинку.»
Однак тут щось не сходиться.
Договір позики між Позивачем та ОСОБА_31 було укладено 08 листопада 2000 року.
03 квітня 2002 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2- 4068 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_30 7 894 грн.
19.07.2004 року держаним виконавцем Ісаєнко Сергієм Олександровичем відділу ДВС Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4068 за участю понятих та у присутності колишньої дружини ОСОБА_3 було встановлено, що за адресою АДРЕСА_5 ОСОБА_1 не проживає.
04.03.2005 року надходить повторний виклик Позивачу як боржнику.
Тобто станом на 04.03.2005 року борг, в тому числі на погашення якого брались грошові кошти у ОСОБА_4 , так і не був погашений, що ставить під сумнів реальність правочину щодо укладання договору позики та спрямування грошових коштів начебто в інтересах сім`ї.
Предметом спору взагалі є борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням суду по справі №712/1106/18.
Рішення суду по даній справі набрало законної сили 24.07.2018 року.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Як вбачається з офіційного сайту Міністерства Юстиції, а саме Єдиного реєстру боржників відсутній запис про боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Вищевказана інформація свідчить про те, що ОСОБА_4 не звернувся до відповідного органу для пред`явлення до виконання виконавчого документа у встановлений трирічний строк, а саме з 25.07.2018 по 25.07.2021 року.
Фактично, ОСОБА_4 не реалізував своє право на примусове виконання рішення суду спрямоване на повернення суми боргу визначеного рішенням суду у встановлені строки, що свідчить про відсутність реального стягнення даного боргу з ОСОБА_1 .
Далі Позивач зазначає: «...з бізнесом почали виникати проблеми...ми з ОСОБА_7 вирішуємо врятувати від рекету наше майно.
Для цього я переписую на ОСОБА_7 свій будинок і на наступний день ми фіктивно розлучаємось, але продовжуємо жити в нашому домі, ростити дитину, а квартиру здаємо в оренду.»
ОСОБА_1 не спасав своє майно шляхом оформлення його на колишню дружину, а здійснив такі дії для уникнення аліментних зобов`язань перед дитиною.
Розірвання шлюбу між сторонами не було формальним, останній мав іншу жінку, жив з нею.
Останній не проживав у будинку за адресою АДРЕСА_5 по 2006 рік включно, що підтверджується викликами актом державного виконавця та поясненнями самого Позивача.
Отже із вищезазначеного можна зробити наступні висновки:
-Неправдивість відомостей щодо фіктивного розірвання шлюбу, Позивач мав іншу родину, заради якої покинув новонароджену дитину та дружину;
-- Неправдивість відомостей щодо «спасіння майна», Позивач за усною домовленістю з Відповідачем переоформив майна на ОСОБА_32 з метою уникнення аліментних зобов`язань;
-Неправдивість повідомлень про переїзд до м. Києва разом з Відповідачем з метою доведення спільного проживання, у м. Києві Позивач проживав з ОСОБА_33 як мінімум по 2005 рік включно, про що зазначав у письмових поясненнях до правоохоронних органів, детально описуючи події тих періодів, зазначаючи що інших жінок останній не мав.
Далі по тексту Позивач зазначає про ремонтні роботи у будинку за адресою АДРЕСА_5 і свою участь у проведені цих ремонтних робіт.
Звертаємо увагу суду на те, що предметом розгляду даної справи є розподіл боргів подружжя, а не поділ майна.
Зі змісту позовної заяви, відповіді на відзив та матеріалів, що містяться у справі не вбачається за можливе встановити, що сума у розмірі 75 000 дол США була витрачена на ремонтні роботи чи на будь-які інші потреби родини.
Аркуш 129 справи містить Генеральний план ділянки, де зазначено, що проекту заміни опалювального газового котла на приватній забудові на ім`я ОСОБА_3 .
Аркуш 130 справи містить типовий договір на надання населенню послуг з газопостачання від 26.05.2010 року теж на ім`я ОСОБА_3 .
Аркуші 132-135 справи містить гарантійний талон, рахунок-фактура, акт встановлення обладнання, договір на обслуговування газового обладнання на ім`я Відповідача.
Аркуш 146 справи містить акт опитування сусідів.
Вважаємо, що вищевказаний акт не є належним та допустимим доказом з огляду на відсутність зазначення періоду проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою.
На спростування вищевказаної інформації надаємо довідку видану ТОВ «Бейкер Тіллі Україна» про те, що ОСОБА_3 працює на посаді головного експерту з аудиту Департаменту аудиту Управління аудиту з 13.04.2010 року по теперішній час.
Аркуші 148-149 справи містить начебто документи на велосипеди, однак, жодних доказів того, що дані велосипеди були придбані за рахунок Позивача не надано як і того, що вони придбані безпосередньо за грошові кошти отримані у борг від ОСОБА_4 .
Аркуш 152 справи містить накладну на телевізор самсунг.
Однак, дана накладна не містить доказів оплати за даний товар, аналогічно як і підтвердження того що оплата здійснювалась Позивачем та безпосередньо за рахунок грошових коштів отриманих у борг, що свідчило б про їх використання в інтересах родини.
Аркуші 154-167 справи містять документи на техніку, ідентифікувати ким вона була придбана, за які грошові кошти, а тимпаче те, що придбана вона за рахунок взятих у борг грошових коштів не вбачається за можливе.
Аркуш 168 справи містить проект переносу побутового газового лічильника в житловому будинку також на ім`я Відповідача.
Аналізуючи все вищевикладене вбачається, що Позивачем не надано жодних доказів спрямованих на підтвердження своїх доводів про витрачання грошових коштів отриманих у борг у 2000 році в інтересах родини, щоб свідчило про можливість поділу боргу, як того вимагає Позивач у своїх вимогах.
Далі Позивач зазначає про придбані інструменти сину, однак і там відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо витрачання частини грошових коштів з 75 000 дол США на потреби дитини і які б можна було ідентифікувати як витраченими в інтересах сім`ї.
Навіть якщо припустити, що сам позивач купував музикальні інструменти для розвитку здібностей свого сина це є його обов`язком покладеним на нього відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України.
Звертаємо увагу суду на те, що Позивач проживав та проживає у спірному будинку зі згоди Відповідача, дана обставина вже була встановлена рішенням суду по справі №712/13124/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.
В той час поки Відповідач живе з сином у м. Києві та працює там, остання дозволила своєму колишньому чоловіку проживати у своєму будинку.
Позивач не живе однією родинок Відповідачем, а виключно користується будинком з її згоди.
У процесуальному документі Позивач зазначає про спільні відпочинки з Відповідачем.
Варто зазначити, що спільні світлини, відпочинок та інше не може свідчити про введення спільного господарства, бюджету та наявність взаємних прав і обов`язків які притаманно подружжю.»

Фактичні обставини, встановлені судом
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.
31.08.1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який 18.04.2002 розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу, Серія НОМЕР_5 (а.с. 6, 24, 72).
Згідно договору позики від 08.11.2000 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_4 у борг кошти в сумі 75 000 доларів США, які він зобов`язався повернути до кінця 2010 року (а.с. 128). За змістом п. 2 такого договору «гроші отримані Позичальником від Позикодавця з моменту підписання даного Договору для забезпечення сімейного життя, ведення господарства та бізнесу.»
Рішенням від 22.06.2018 Соснівського районного суду міста Черкаси з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто борг за вказаним договором позики в сумі 60 000 доларів США, що на день винесення рішення становило 1 578 000 грн.
При винесенні зазначеного рішення встановлено, що встановлено, що згідно договору позики від 08.11.2000 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_4 у борг кошти в сумі 75 000 доларів США, які він зобов`язався повернути до кінця 2010 року. 18.11.2009 року ОСОБА_1 повернув ОСОБА_4 частину позики в розмірі 10000 доларів США, а також за їхньою спільною згодою вирішили збільшити строк повернення позики, визначивши кінцеву дату повернення до кінця 2015 року. В подальшому, а саме 26.03.2014 року відповідач повернув позивачу ще 5 000 доларів США. Зазначене підтверджується зробленими відповідними відмітками в у вказаному договорі. У зазначений в договорі строк ОСОБА_1 , отримані в якості позики кошти в розмірі 60 000 доларів США не повернув, чим порушив умови договору.
Матеріали справи доказів апеляційного оскарження зазначеного рішення не містять.
Рішенням від 25.06.2020 Соснівського районного суду міста Черкаси в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільних боргів подружжя відмовлено.
У зазначеному рішенні від 25.06.2020 зазначено, зокрема, наступне:
- укладений позивачем договір відноситься до договорів щодо цінного майна, а тому повинна бути письмова згода ОСОБА_3 на укладення такого договору відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України;
-посилання позивача на те, що заборгованість за договором позики набута під час спільного проживання і підлягає поділу, суд вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів того, що відповідачка була обізнана про існування вказаного договору позики, також не надано жодного доказу, що кошти згідного договору позики були використанні в інтересах сім?ї;

-позивач в прохальній частині позову просить визнати ОСОБА_3 співпозичальником за договором позики, поклавши на неї зобов`язання разом із позичальником за погашення позики, а також солідарну відповідальність у разі несвоєчасного виконання зобов`язання з повернення позики;

-суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, а визнання особи співпозичальником взагалі не передбачений законом, оскільки захисту підлягає тільки порушене право;
-крім того, відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання стосовно застосування строків позовної давності;
-відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу та згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 18.04.20002 року, тому строк позовної давності за даним позовом сплив 18.04.2005;
-посилання позивача на те, що заборгованість за договором позики набута під час спільного проживання і підлягає поділу, суд вважає безпідставним, оскільки Суд вважає, позивач пропустив строки звернення до суду з відповідними вимогами, про що зроблено відповідачем заяву, а тому суд вважає відмовити позивачу в позові у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Причин поважності пропущеного строку звернення до суду позивач суду не навів.

Доказів оскарження відповідного рішення матеріали справи не містять.
Звертаючись з позовом у справі, що є предметом розгляду, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що грошові кошти, отримані ним від ОСОБА_4 за договором позики від 08.11.2000 були використані для забезпечення сімейного життя з ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просить
- визнати борг в розмірі 1 680 000,00 грн., що виник у ОСОБА_1 за рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.06.2018 по справі № 712/1106/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми позики, спільним боргом подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;
- визнати за ОСОБА_3 1/2 частину боргу, та 1/2 частину боргу за ОСОБА_1 , який стягнутий із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 за рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.06.2018 по справі № 712/1106/18 у розмірі 840 000 грн за кожним із них.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права
Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).
Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Разом з тим, у ч.ч. 3, 4 ст. 65 СК України встановлено наступне для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2018 у справі № 205/9626/16-ц (провадження № 61-37796св18) до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Вказане свідчить, що борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, можуть бути враховані при поділі майна подружжя, однак таких вимог позивачем заявлено не було.
Згідно із ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При цьому матеріалами справи достеменно не доведено, щонайменше те, що саме кошти, які були предметом позики від 08.11.2000, були використані виключно в інтересах сім`ї.
Враховуючи зазначене та сукупність обставин у даній конкретній справі суд, керуючись принципом розумності як однією з загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), враховуючи принцип верховенства права, виходячи із завдання цивільного судочинства та застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.
За висновками ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine»), заява № 63566/00, § 23).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич