Провадження № 2/679/266/2021
Справа № 679/379/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.

секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягали стягненню в її користь з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2012 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, та встановити їх у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2012 року, присуджено стягнення аліментів з відповідача на її користь на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення знаходиться на примусовому виконанні.

Зазначила, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2012 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального забезпечення сина, що ставить мене у скрутне матеріальне становище.

На даний час наш син сторін навчається у Нетішинській ЗОШ №1 у 4-Г класі, відвідує позаурочні гуртки та секції, у зв`язку з чим збільшуються потреби у витратах на навчання, розвиток та іншому у порівнянні із 2012 року, коли були призначенні аліменти та син відвідував дитячий садочок. Їхній син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, ніякої державної допомоги на нього вона не отримує. Доходів позивачки не вистачає на даний час забезпечувати сину необхідний рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Крім того, син росте, розвивається і відповідно постійно зростає не лишень розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але й інші реальні витрати на утримання і виховання дитини відповідного віку. Відповідач самоусунувся від участі у вихованні сина, від необхідного матеріального її забезпечення, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим та працездатним, не має встановленої групи інвалідності. Така протиправна поведінка відповідача грубо порушує як вимоги законодавства, так і права неповнолітнього сина.

У зв`язку з такою неправомірною його позицією, вона з сином поставлена у важке матеріальне становище, хоча обов`язок по утримуванні дітей до досягнення ними повноліття лежить на обох батьках.

Тому, зважаючи на значне зростання рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту присудження аліментів 27.12.2012 по даний час (з 6 до 18 років - 2395 грн. з 01.01.2021); зміну віку самої дитини і пов`язаних з цим додаткових витрат на харчування, одяг, предмети першої необхідності, шкільне та повсякденне приладдя, навчання, фізичний та духовний розвиток сина, розвиток його творчих та пізнавальних здібностей, уподобань; вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів, який на даний час не може бути менший 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; ненадання відповідачем добровільно належного матеріального забезпечення своїй дитині при спроможності надати таку допомогу, відсутність заборони щодо звернення з відповідним позовом, враховуючи також визначений законом обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, з метою захисту інтересів дитини, позивачка просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 27.04.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 20.05.2021 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, вказана обставина підтверджується довідкою про доставку SMS.

Надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що категорично заперечує проти стягнення з нього 1/4 частини заробітку, оскільки такий розмір аліментів не враховує його стан здоров`я, матеріальне становище, наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини.

Крім того, просив суд, врахувати, що він офіційно не працевлаштований, має мінливий та нестабільний дохід. Нерухомого майна у власності немає, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 22.04.2018 у відповідача та ОСОБА_4 під час спільного проживання народився син ОСОБА_5 . 24.01.2020 відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстровано шлюб, внаслідок чого, у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_6 . На даний час, дружина відповідача не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших джерел доходу не має. Таким чином, на утриманні ОСОБА_2 перебувають його дружина ОСОБА_7 , малолітні сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідач просив, суд при винесенні рішення звернути увагу на те, що ОСОБА_2 у квітні-травні 2021 року хворів на пневмонію, а також йому встановлено діагнози остеохондроз, деформуючий спондилоартроз, деформуючий спондильоз, ретролістез хребців, хронічний холецистит, сечовий діатез (на підтвердження надаю копії медичної документації).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.11.2010 року.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2012 року з відповідача вирішено стягнути на користь позивачки, стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн., щомісячно починаючи з 20.12.2012 року до досягнення сином повноліття.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу розміру аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання сина, і розмір та спосіб стягнення, які позивачка відповідно бажає збільшити та змінити.

Положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».

Частиною 1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (аб.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року).

З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення судом 27.12.2012 року рішення про стягнення аліментів в розмірі 450 грн. матеріальне становище позивачки змінилося, коштів на утримання сина не вистачає.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, викладеній у редакції з урахуванням змін від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 450 грн. щомісячно.

Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Мінімальна - становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей з 6 років до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також судом встановлено, що відповідач постійного джерела доходів він немає, не володіє нерухомим майном. Жодних придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, протягом останніх років, не здійснював. Також встановлено, що відповідач перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 та виховує двох малолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із ним та перебуває на його утриманні.

З наведеного випливає, що інтереси та матеріальне забезпечення малолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач ставить в пріоритет, чим порушує права на матеріальне забезпечення неповнолітнього ОСОБА_3 .

Крім того, доказів, що відповідач потребує працевлаштування, зокрема перебування на обліку у центрі зайнятості у суду не надає.

Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт важкого його матеріального стану. Відповідач ОСОБА_2 у відзиві вказує, що є працездатним, однак вказує, що не працює, але утримує дружину та синів.

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1-4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд оцінює кожний доказ не лише окремо один від одного, але їх у сукупності, що не враховано стороною відповідача при обґрунтуванні кожної позиції щодо обставини, на яку посилається позивач у позові, як самостійну підставу для відмови у задоволенні позову, та не враховує їх у сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

Змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я дитини, матеріальне та сімейне становище сторін по справі, інші обставини справи, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268,280,282, 289, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначений рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2012 року в цивільній справі № 2/2211/876/2012.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2012 року в цивільній справі № 2/2211/876/2012.

Виконавчий лист по справі за № 2/2211/876/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.М. Стасюк