Справа № 199/7135/16-ц
УХВАЛА

іменем України

16.02.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Спаї В.В.

за участю секретаря судового засідання: Перетятько А.В.,

за участі представника заявника адвоката Дрозд Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу

ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича щодо визначення вартості майна у виконавчому провадженні, де заінтересовані особи Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою скаргою в ній заявлено вимогу про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. щодо визначення вартості майна - житлова двохкімнатна квартира під АДРЕСА_1 . загальною площею 45.1 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м від 18.05.2020 р. 19.05.2020 р. у межах процедури виконавчого провадження №61432338 незаконними.

Скарга мотивована тим, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. знаходиться виконавче провадження № 61432338 з примусового виконання рішення Амур- Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі 199/7135/16-ц. 02.03.2020 р. постановою приватною виконавця було відкрито виконавче провадження № 61432338. 2 квітня 2020 року постановою приватного виконавця було описано та арештовано майно (кошти) боржника.

3 квітня 2020 року постановою приватного виконавця було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. У відповідності до зазначеної постанови суб`єктом оціночної діяльності визначено ОСОБА_4 .

Суб`єктом оціночної діяльності 18 травня 2020 року було складено Звіт № 1805.1/20 про оцінку вартості майна - житлова двохкімнатна квартира під АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 22,4 кв.м.

05.01.2021 р. квартира під АДРЕСА_1 , виставлена як лот на офіційному веб- сайті Державного підприємсіва "СЕТАМ" під № 461868.

На переконання заявника із звітом погодитися неможливо, оскільки він є наслідком порушення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», положень (національних стандартів) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методик, що призвело до значного заниження вартості майна. Зокрема застосування оцінювачем двох трьохкімнатних квартир в якості об`єктів порівняння замість двокімнатних квартир є порушенням вимог Національного стандарту № 2, що може привести до некоректного визначення ринкової вартості об`єкта оцінки, яка згідно з проведеним оцінювачем розрахунку складає 609100 гривень 00 коп. без ПДВ. Визначена сума ринкової ціни потребує перевірки з застосування об`єктів порівняння двокімнатних квартир, яких у м. Дніпрі достатньо замість трьохкімнатних.

Неповне дослідження об`єкту оцінки є порушенням вимог Національного стандарту №1 «Загальні положення оцінки майна й майнових прав», яке може привести до некоректного розрахунку його ринкової вартості, що підтверджується рецензією на Звіт №1805.1/20 від 20 травня 2020року про оцінку вартості майна.

Представник заявника просив суд задовольнити подану скаргу.

Державний виконавець та інші не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.

Розглянув скаргу, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

За ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено обов`язковість виконання судових рішень, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004 року Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Окрім того, у п. 18, 23 рішення Європейського суду від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове рішення та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 124 Конституції України.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018 р. у цивільній справі за позовом ПАТ«Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили 09.04.2019, є обов`язковим до виконання та має бути виконаним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності. Експерт, спеціаліст і суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги. Винагорода та інші витрати, пов`язані з проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження. Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Положеннями ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

З огляду на викладене державним виконавцем межах повноважень 03.04.2020 у рамках виконавчого провадження № 61432338 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені, в якій державний виконавець постановив:

- призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_4 , який має сертифікат, виданий 02.06.2017 №526/17, виданий Фондом державного майна України, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №199/1539/17 від 13.06.2019 р., виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська;

- суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ОСОБА_4 надати висновок (звіт тощо) щодо встановлення вартості описаного та арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 для подальшої передачі та реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Суд зазначає, що оскільки жодна зі сторін у 10-денний термін письмово не повідомила державного виконавця про визначену ними вартість майна (за взаємною згодою), державний виконавець на виконання ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" був зобов`язаний самостійно вжити заходи для визначення вартості майна.

Відповідно до п. 18 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт. У випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Визначення вартості майна боржника виконавцем проводиться за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна, у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту проведення опису й арешту майна. Для визначення вартості майна виконавець використовує власні знання, дані засобів масової інформації, повідомлення сторін виконавчого провадження та інших осіб, яких виконавець у разі необхідності може залучити до проведення визначення вартості майна. З метою належного визначення вартості окремих видів майна виконавець може в установленому порядку залучати до процесу опису майна експертів чи спеціалістів.

Отже на виконання ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" з метою належного визначення вартості майна державним виконавцем було правомірно винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 03.04.2020.

Таким чином, державним виконавцем вживалися всі необхідні процесуальні дії в межах виконавчого провадження з метою виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018 р. у цивільній справі за позовом ПАТ«Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, включаючи накладення арешту на майно боржника та винесення 03.04.2020 р. постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для визначення вартості арештованого майна. При цьому, відповідні дії державного виконавця були вчинені відповідно до чинного законодавства, в межах повноважень державного виконавця, за відсутності порушення з боку виконавця прав боржника. Доказів іншого матеріали скарги не містять.

Частиною 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» внормовано, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення, при цьому, оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Статтею 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Отже, оскарження оцінки майна здійснюється у судовому порядку, і відповідно в судовому порядку вирішується спір, пов`язаний із незгодою з визначеною такою оцінкою вартістю майна та пов`язаний із недотриманням суб`єктом оцінки вимог чинного законодавства при її складанні.

Учасниками такого спору на переконання суду будуть суб`єкт оцінки, особа не згодна з визначеною таким суб`єктом оцінкою, особа згодна з оцінкою і виконавець за рішенням якого здійснювалася відповідна оцінка, відповідно такий спір підлягає розгляду в рамках окремого позовного провадження, а не в рамках судового контролю за виконанням судового рішення у справі, оскільки зміниться склад учасників справи, і юрисдикція такого спору буде визначатися суб`єктним складом сторін.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16 та від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців, який передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/ господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Заявником під час розгляду скарги не надано доказів оскарження звіту про оцінку майна (в рамках окремого позовного провадження, а не в рамках судового контролю за виконанням судового рішення у справі), а відтак і доказів вирішення в той чи інший спосіб відповідного спору. Вимоги скарги базуються на власній оцінці скаржником звіту про оцінку майна, який, за його твердженням, є необґрунтованим та складеним із порушеннями чинного законодавства.

За таких обставин доводи скаржника про неправомірність (невідповідність звіту та оцінки вимогам чинного законодавства) звіту про оцінку майна, за відсутності оскарження в судовому порядку останнього та наявності відповідного судового рішення є передчасними.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про необґрунтованість та не доведеність скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 23, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259-261, 450, ч. 1 та ч. 3 ст. 451, ст. 452 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича щодо визначення вартості майна у виконавчому провадженні, де заінтересовані особи Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити повністю.

Судові витрати. пов`язані з розглядом скарги, покласти на заявника.

Дата складання повного тексту ухвали 22.02.2021 р.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Спаї