П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/19040/17

Провадження № 22-ц/4815/1236/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н.М,

суддів : Гордійчук С.О., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - Філія публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Меркулова Сергія Анатолійовича, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору №6507С32 від 04 травня 2007 року недійсним, ухвалене у складі судді Харечка С. П. о 10:55, повний текст рішення складено 24 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору №6507С32 від 04 травня 2007 року недійсним. Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що 04 травня 2007 року між ним та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») укладено кредитний договір №6507С32 про надання кредитних коштів для придбання домоволодіння у сумі 380 000,00 доларів США строком до 3 травня 2022 року. 01 квітня 2015 року було укладено договір №6507С32-6 про внесення змін до кредитного договору №6507С32 від 04.05.2007 року за умовами якого було видано кредит у сумі 4 829 261,04 гривень з кінцевою датою погашення 03 травня 2022 року для придбання доларів США на міжбанківському валютному ринку України та погашення боргу за кредитним договором №6507С32 від 04.05.2007 року. Зазначає, що при підписанні вказаних договорів, банком було порушено права позичальника, оскільки оскаржуваний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, дійсним намірам і волі позивача, порушує його права та законні інтереси споживача фінансових послуг. Підписання зазначеного договору про надання споживчого кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку ВАТ «Державний експортно- імпортний банк України». Кредит та проценти визначені в договорі в іноземній валюті, а не в гривні, як передбачено законом, чим порушено істотні умови договору, що стосуються його предмету. Отже договір порушує принцип рівності сторін договору, на шкоду позивачу.

Позивач ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 вересня 2018 року Рівненським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області.

23 червня 2020 року ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступників позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору №6507С32 від 04 травня 2007 року недійсним відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвоката Меркулов С. А. подав апеляційну скаргу. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд, ухвалюючи рішення, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України. Судом проігноровано основні принципи законодавства - безсторонність, змагальність сторін, повне та всебічне дослідження обставин справи. Не надано належного обґрунтування висновку судово-економічної експертизи, при цьому Рівненським апеляційним судом скасовано ухвалу суду про відмову у призначенні судово-економічної експертизи, із зазначенням того, що вказана експертиза є невід`ємною частиною процесу встановлення об`єктивої інстини у спірних правовідносинах. Суд безпідставно застосував судову приюдицію в даній справі у відсутність належного мотивування, адже з вини суду розгляд справи за даним позовом не відбувся, що стало наслідком стягнення боргу за договором, який є недійсним. Експертом встановлено факт протиправного втягнення позивача у фінансову залежність, оскільки ціна кредиту не була визначеною. Відтак, при підписанні кредитного договору, відповідачем були порушені законні права позивача, оскільки оскаржуваний договір за своїм змістом і текстом не відповідає чинному законодавству, а тому, є недійсним. Просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач перед підписанням договорів, як основного так і додаткового належно ознайомився з усіма його умовами, тарифами, повністю їх розумів, жодних заперечень не мав, договір підписаний добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало його внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань, а посилання на невідповідність суми щомісячного платежу відсотковій ставці за кредитом на висновок судової економічної експертизи №3096 від 12.03.2021 року, що призвело до його суттєвого збільшення, не свідчить про наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним у цілому, оскільки умови щодо орієнтованої сукупності вартості кредиту не були визначені на нормативному рівні як істотні умови кредитного договору, у зв`язку з чим правові наслідки недійсності до кредитного договору не наступають.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Судом встановлено: 04 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») укладено кредитний договір №6507С32 про надання кредиту у вигляді фінансування за рахунок кредитних коштів у сумі 380 000,00 доларів США для придбання домоволодіння з кінцевою датою погашення 3 травня 2022 року. За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язувався погасити Кредит на рахунок вказаний у п.п.2.3.1 Договору в строк зазначений в п.2.1. Договору у сумах визначених графіком надання та погашення Кредиту з сумою щомісячного платежу 2111,11 доларів США в місяць.

01 квітня 2015 року між позивачем та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено договір № 6507С32-6 про внесення змін до Кредитного договору № 6507С32 від 04.05.2007 року, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 4829261,04 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором № 6507С32 від 04 травня 2007 року у доларах США у розмірі 201219,21 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 06 квітня 2015 року. Строк надання даних кредитних коштів до 03 травня 2022 року.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що Банк виконав зобов`язання кредитного договору по наданню кредитних коштів позивальнику, а позивачем ці зобов`язання порушені, хоча пунктом 1.4 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника щомісячно погашати кредит в терміни та в розмірах, визначені пунктом 6.1 договору "Графік щомісячних платежів за кредитним договором".

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», де закріплена можливість визнання недійсними правочинів із використанням нечесної підприємницької діяльності не спростовують законних висновків суду першої інстанції. Позивачем не доведено, і судом першої інстанції не здобуто доказів того, що оспорюваний кредитний договір не відповідає вимогам цього закону.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, з урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні. За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Меркулова Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року

Головуючий-суддя Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.