Справа № 161/9248/20
Провадження № 2/161/1206/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Самолюк І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Романовського В.В.,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Першого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Житлово-комунальне підприємство №11 про визнання прилюдних торгів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - відповідач-1, ДП «Сетам»), Першого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач-2, Перший ВДВС у м.Луцьку), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (далі - треті особи) про визнання прилюдних торгів недійсними.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року залучено до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Житлово-комунальне підприємство №11.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена в протокол судового засідання, виключено із складу третіх осіб ОСОБА_5 , у зв`язку з його смертю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у першому відділі державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходилося відкрите постановою від 03.02.2015 року виконавче провадження №49514355 стосовно примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 30.11.2015 року у справі №161/9369/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

При його виконанні державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 ..

Постановою від 16.08.2017 року державним виконавцем було описано та накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, що складається з трьох кімнат загальною площею 62,7 кв.м, жилою площею 38,4 кв.м та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням, що вона належить боржнику ОСОБА_5

11 грудня 2017 року були проведені електронні торги з реалізації арештованого майна, на яких була реалізована зазначена квартира позивачу.

В ході розгляду цивільної справи № 161/913/18 позивачу стало відомо, що на момент проведення електронних торгів 1/2 частина вказаної квартири не належала боржнику ОСОБА_5 , а належала ОСОБА_4 на праві власності згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2015 року у справі №161/5186/15-ц та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106221454 від 05.12.2017 року, про що вона письмовою заявою від 07.12.2018 року повідомляла державного виконавця.

Позивач вважає, що передавши на електронні торги майно, яке не належить особі боржнику у повному обсязі, державний виконавець порушив порядок їх проведення. Також вказує, що вона не може зареєструвати придбану квартиру за собою.

З наведених вище підстав позивач просить суд:

1) визнати недійсними електронні торги по лоту №250271 з реалізації трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , оформлені протоколом проведення електронних торгів №302892 від 11 грудня 2017 року, переможцем яких стала ОСОБА_1 ;

2) стягнути з ДП «Сетам» на користь позивача 22 276,80 грн. сплачених за участю в електронних торгах;

3) стягнути з Першого ВДВС у м.Луцьку на користь ОСОБА_1 423 259,20 грн. сплачених за майно, яке було предметом електронних торгів.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач-1 у письмовому відзиві позов заперечив, у судове засідання свого представника не направив.

Відповідач-2 у письмовому відзиві та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечив.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позов заперечив.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6 в судовому засіданні 16.02.2021 року проти позову не заперечив.

Третя особа ЖКП №11 своїх письмових пояснень на позов не надали, представника в судове засідання не направили.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Першому відділі державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходилося відкрите постановою від 03.02.2015 року виконавче провадження №49514355 стосовно примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 30.11.2015 року у справі №161/9369/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

При його виконанні державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 ..

Постановою від 16.08.2017 року державним виконавцем було описано та накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, що складається з трьох кімнат загальною площею 62,7 кв.м, жилою площею 38,4 кв.м та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням, що вона належить боржнику ОСОБА_5

11 грудня 2017 року були проведені електронні торги з реалізації арештованого майна, на яких була відчужена квартира, що складається з трьох кімнат загальною площею 62,7 кв.м, жилою площею 38,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем яких є ОСОБА_1 , що підтверджується актом про проведені електронні торги від 13 грудня 2017 року

Також судом встановлено, що на момент проведення електронних торгів 1/2 частина вказаної квартири не належала боржнику ОСОБА_5 , а належала третій особі ОСОБА_4 на праві власності згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2015 року у справі №161/5186/15-ц та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106221454 від 05.12.2017 року, у зв`язку з чим ОСОБА_4 зверталася до суду з позовом про визнання цих торгів недійсними.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у цивільній справі №161/913/18 за позовом ОСОБА_4 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державне підприємство «СЕТАМ», про визнання результатів електронних торгів недійсними, у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Приймаюче таке рішення апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 не залучила в якості відповідачів переможця торгів ОСОБА_1 , а також організатора торгів - ДП «Сетам».

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що саме під час розгляду цивільної справи №161/913/18 вона дізналася, що 1/2 придбаної нею квартири належить іншій особі. Також позивач стверджує, що не може зареєструвати за собою право власності на спірну квартиру, але належних доказів про це, зокрема рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно про відмову у проведенні реєстраційної дії, не надала.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів та складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ №2831/5 від 29.09.2016 року та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже є договором.

Наведене узгоджується з нормами ч.1 ст.650, ч.1 ст.655, ч.1 ст.656 ЦК України, за якими до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ч.1 ст.658 ЦК України).

Згідно з п.4 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведені електронні торги, який підписується державним виконавцем та затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна (п.5 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна).

Таким чином, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба і організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів є продавці - Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області та організатор електронних торгів - Державне підприємство «СЕТАМ», а також покупець - переможець електронних торгів ОСОБА_1 .

Тому, посилаючись на наявність прав третіх осіб на придбаний товар, а також його істотні недоліки у вигляді неможливості зареєструвати його за собою, позивач, як покупець товару, повинна керуватися спеціальними нормами Глави 54 «Купівля-продаж» ЦК України.

Так, статтею 659 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Частиною другою статті 678 ЦК України визначено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

З аналізу вищенаведених вище положень цивільного законодавства слідує, що у разі виявлення покупцем недоліків придбаного за договором купівлі-продажу товару, або неповідомлення продавцем у встановленому порядку про наявність на нього прав третіх осіб, покупець має право в обох випадках вимагати розірвання такого договору з одночасним поверненням сплаченої суми.

Саме такий спеціальний механізм захисту прав покупця товару встановив законодавець, а порушення приписів ст.ст.659, 678 ЦК України з боку продавця не тягне за собою недійсність правочину, а є підставою саме для його розірвання.

В розглядуваному випадку позивач в якості підстави позову вказує те, що їй на момент придбання спірної квартири з електронних торгів їй не було відомо про право на неї третьої особи - ОСОБА_4 .

Також позивач вказує, що не може зареєструвати спірну квартиру, що можливо вважати її істотним недоліком в розумінні ч.2 ст.678 ЦК України.

Тобто, наведені позивачем підстави надають їй право вимагати не визнання недійсним укладеного договору купівлі-продажу, а вимагати розірвання його з одночасним поверненням сплачених сум, як це передбачено приписами ст.ст.659, 678 ЦК України.

Вимагати визнання недійсним електронних торгів з підстав належності частини майна іншій особі, має право, власне, така особа, адже торгами порушується її право власності, а сам договір купівлі-продажу укладається з порушенням положень цивільного законодавства. Але третя особа ОСОБА_4 такого позову не заявляє, а позивач ОСОБА_1 не вправі діяти на захист прав та законних інтересів інших осіб.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Проте у розглядуваному випадку позивач, звертаючись з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу з електронних торгів, з підстав істотних недоліків придбаного товару, а також наявності на нього прав третіх осіб, обрала спосіб захисту, який не відповідає змісту порушеного права та характеру цивільного правопорушення, у зв`язку з чим, такий спосіб захисту не можливо вважати належним та ефективним, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні основної вимоги - про визнання недійсними електронних торгів, не підлягає до задоволення і похідна вимога про стягнення коштів з відповідачів.

Вказане не виключає право позивача пред`явити позовні вимоги із застосуванням вірного способу захисту порушеного права - шляхом розірвання спірного договору купівлі-продажу майна з електронних торгів з одночасною вимогою про повернення коштів.

Керуючись ст.265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачами у справі є:

1) Державне підприємство «Сетам», м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, ;

2) Перший відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), м. Луцьк, вул. Винниченка, 27А,

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий;

2) ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

3) Житлово-комунальне підприємство №11, м. Луцьк, вул. Федорова, 9, .

Повний текст рішення складений та підписаний 25 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк