Справа № 203/5233/21
Провадження № 4-с/0203/32/2021
УХВАЛА

06 грудня 2021 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягає у невиконанні ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, винесеної 11.10.2021 року по справі № 203/3435/21 за скаргою ОСОБА_1 , якою було зобов`язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця вказаного відділу від 18 серпня 2016 року в рамках виконавчого провадження №51979308 (номер запису про обтяження: 15981176 (спеціальний розділ);

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, винесену 11.10.2021 року по справі № №203/3435/21 за скаргою ОСОБА_1 та зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця, вказаного відділу від 18 серпня 2016 року, в рамках виконавчого провадження №51979308 (номер запису про обтяження: 15981176 (спеціальний розділ);

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної скарги, зокрема зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України забезпечити контроль за правильним та повним виконанням ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 та повідомити суд і заявника про виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суд, вивчивши матеріали скарги, доходить висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), з урахуванням положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на те, що у розділі VII ЦПК України, який присвячений регулюванню судового контролю за виконанням судових рішень, не врегульоване питання щодо форми та змісту скарги на дії посадової особи органу державної виконавчої служби, суд, з урахуванням положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, зазначає, що скарга на дії посадової особи органу державної виконавчої служби має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, що передбачені положеннями ст. ст. 175, 177 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії посадової особи органу державної виконавчої служби.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, в порушення вищевказаних норм ЦПК України, скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

- до скарги не додані її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, тоді як відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;

- в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявником не зазначений стягувач, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявником не зазначено інформації щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- всупереч положенням п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, скаржником не надано підтвердження про те, що ним не подано іншої аналогічної заяви до цієї ж посадової особи з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- не надано письмових доказів на підтвердження дотримання строку звернення до суду зі скаргою на дії посадової особи або письмової заяви про його поновлення з обґрунтуванням причин.

Так, стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, ч. 1 ст. 127 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Проте скарга не містить заяви заявника про поновлення йому строку подання скарги до суду.

У своїй скарзі заявник лише зазначає, що копію ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2021 року заявником було направлено на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 21.10.2021 року та відповідно до сайту «Укрпошта» було отримано виконавчою службою 25.10.2021 року. Отже, з цього часу, він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, а зі скаргою звернувся до суду 30.11.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику п`ятиденного строку для усунення недоліків скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 175, 177, 185, 258 - 260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без руху.

Встановити заявнику п`ятиденний строк для усунення недоліків скарги з дня отримання ухвали про залишення скарги без руху.

Визначені недоліки скарги заявнику усунути шляхом надання суду:

- виправленої редакції скарги на бездіяльність державного виконавця із зазначенням стягувача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; інформації щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- підтвердження того, що ним не подано іншої аналогічної скарги до цієї ж посадової особи з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- зазначенням обґрунтування поважності причин пропуску строку подання скарги до суду або обґрунтування, що строк не пропущений з наданням відповідних доказів;

- копії скарги та копій документів, що додаються до неї, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суд роз`яснює заявнику, що у випадку, якщо недоліки скарги не будуть усунені у зазначений строк, скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Залишення скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва