Справа № 694/1137/19
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просить встановити факт, що батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви про стягнення аліментів і до повноліття дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що у 2016 році вона мала стосунки з відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . В період зачаття та після народження дитини відповідач визнавав себе батьком та надавав матеріальну допомогу до квітня 2019 року. Оскільки сторони не перебували в офіційному шлюбі, реєстрація дитини здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не визнає себе батьком виникла необхідність у встановленні батьківства.

Відповідач подав до суду відзив в якому зазначив, що позивач обрала непередбачений законодавством спосіб захисту, а також зазначила в позові взаємосуперечливі обставини. Просить в позові відмовити.

Адвокат Бабенко Р.В., який діє в інтересах позивача подав відповідь на відзив в якому зазначив, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини вчинено відповідно до ст. 135 СК України.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив в якому вказав, що адвокат Бабенко Р.В. звернувся до суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 , щодо дитини ОСОБА_3 . Крім того, вказує, що ОСОБА_2 29185 р.н. ще не народився.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 року справу передано для розгляду судді Дудніченко В.М.

Ухвалою від 24.07.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання для розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.09.2019 року задоволено клопотання відповідача, призначено у цивільній справі - судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (адреса: 03141, м. Київ, вул. Докучаєвська 4).

Відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу Звенигородського районного суду від 03.09.2019 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24.09.2019 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30.09.2019 року призначено справу до розгляду.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2019 у справі залишено без змін.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 від 20.11.2019 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

25.11.2019 року адвокат Бабенко Р.В. подав розрахунок судових витрат.

Ухвалою від 03.12.2019 року задоволено клопотання відповідача, призначено у цивільній справі повторну судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам (експерту) Одеського обласного бюро судово- медичних експертиз (м. Одеса, провулок Валіховський, 4).

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 від 06.03.2020 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Суддю Звенигородського районного суду ОСОБА_5 відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку з 22.05.2020 року.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду ОСОБА_6

Ухвалою судді Звенигородського районного суду ОСОБА_6 від 01.07.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

07.09.2020 року суддю Звенигородського районного суду ОСОБА_6 відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. від 09.09.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Звенигородського районного суду від 15.10.2020 року клопотання відповідача про призначення у справі повторної судово-генетичної експертизи - задоволено. Призначено у цивільній справі повторну судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам (експерту) Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз (м. Одеса, провулок Валіховський, 4).

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 11.01.2021 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача адвокат Бабенко Р.В. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 від 13.06.2017 року, виданого Шполянським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 13.06.2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 45. Батьками дитини записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.7).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України вбачається, що відомості про батька при реєстрації актового запису про народження ОСОБА_3 записано зі слів матері (а.с.36).

Відповідно до висновку експерта № 103-321-2019 від 03.09.2019 р. вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менше ніж 99.99 %. Таким чином батьківство практично доведено (а.с.74-77).

Відповідно до висновку експерта № 115 від 22.12.2020 р. молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_2 може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_3 з ймовірністю 99.99999 %. Таким чином батьківство практично доведено (а.с.162-168).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до положень ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 цієї постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до статті 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що надання у даній категорії справи доказів про те, що позивач є батьком дитини, є обов`язкове проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, та саме експертні висновки є належним доказом по справі і підставою для визнання батьківства, тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову в цій частині.

Разом з тим, у відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є чоловіком працездатного віку, не надав доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості.

Крім того судом враховане визнання позову відповідачем.

Відтак встановлені підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При цьому рішення про стягнення аліментів ухвалюється з дати заявлення вказаної позовної вимоги, а саме з 03.09.2019р.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст.142 ч.1 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача.

До матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Бабенком Р.В., договір про надання правової допомоги від 15.07.2019 року та розрахунок від 22.11.2019 року, акт приймання передачі наданих послуг від 22.11.2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №22 від 22.11.2019. Також, позивачем надано рахунок - фактуру на оплату дослідження (експертизи) сухих зразків крові при дослідженні суперечного батьківства, що становить 6620,70 грн.

При цьому, відповідачем не подано відзиву або заперечення щодо стягнення вказаної суми витрат, клопотання про зменшення відповідних витрат відповідач також не заявляв.

Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 5000 грн., витрати по оплаті судово-генетичної експертизи в сумі 6620,70 грн. та половину витрат по оплаті судового збору в сумі 384,20 грн.

Позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів тому, вказані витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 125,126,128,135 СК України, ст. ст..4,13,19,76-81,141,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про встановлення батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Встановити факт, що батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви про стягнення аліментів, а саме з 03.09.2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000.00 грн., витрати по оплаті судово-генетичної експертизи в сумі 6620,70 грн. та половину витрат по оплаті судового збору в сумі 384,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 09.02.2021.

Суддя Д.І. Сакун