З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20.09.2021 сел. Оржиця
Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі судового засідання Гапон Т.В., розглянувши цивільну справу 543/588/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, який мотивував наступним.
У нього 20.03.2020 року відповідач ОСОБА_2 позичила в борг за договором позики одну тисячу триста доларів США про що видала розписку. Відповідно договору позики відповідачка зобов`язалася повертати йому щомісячно позику рівними частинами по 25 доларів США згідно графіку. Одночасно із щомісячним поверненням позики відповідачка згідно умов договору позики зобов`язалася щомісячно сплачувати йому проценти в розмірі 22 долара США за користування його грошовими коштами.
Згідно підпункту 11 Договору позики у разі, коли позичальник не поверне частину позики та/або не сплатить щомісячні відсотки за користування позикою у встановлений графіком строк, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, а позичальник на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити в безспірному порядку неустойку ( штраф в розмірі 10 доларів США за кожний випадок несвоєчасної сплати та пеню в розмірі 3% від суми своєчасно не виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання ) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення ( компенсація інфляційних втрат ).
Відповідно підпункту 12 Договору позики документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання вважається розписка позичальника, яка знаходиться у позикодавця і на якій згідно п. 9 Договору при отриманні щомісячних платежів позикодавець на вимогу позичальника робить відмітку про виконання графіку платежів ( одержанні грошей ).
Відповідачка 20.05.2020 року згідно графіку мала приступити до виконання взятих обов`язків та передати йому першу частину коштів в загальній сумі 47 доларів США, але грошові кошти йому не передала. Так само не передала грошові кошти і 20.06.2020 року, 20.07.2020 року, 20.08.2020 року, 20.09.2020 року та 20.10.2020 року.
На усні та письмові вимоги про повернення боргу відповідачка не відповідає та борг не повернула.
Загальна сума боргу складає 2831, 54 долари США в тому числі:
1)1300 доларів США основна сума позики;
2)132 долара США сума процентів за користування чужими коштами;
3)60 доларів США неустойка ( штраф );
4)1300 доларів США неустойка ( пеня );
5)26 доларів США компенсація інфляційних втрат;
6)13, 54 доларів США 3 % річних.
На підтвердження правомірності позовних вимог позивач послався на договір позики, розписку та графік погашення заборгованості, а щодо правового обґрунтування позову послався на статті 526, 536, 549, 610, 625, 1047, 1050, 1052 ЦК України.
Прохав позов задовольнити та судові витрати стягнути з відповідача.
В судове засідання позивач не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи до суду не з`явилася, тому суд провів заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.
На підставі досліджених доказів, які суд визнає допустимими і належними встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
В ОСОБА_1 20.03.2020 року відповідач ОСОБА_2 позичила в борг за договором позики одну тисячу триста доларів США про що видала розписку. Відповідно пункту 2 договору позики від 20.03.2020 року відповідачка зобов`язалася повертати ОСОБА_1 щомісячно позику рівними частинами по 25 доларів США згідно графіку. Одночасно із щомісячним поверненням позики ОСОБА_2 згідно пункту 2 договору позики від 20.03.2020 року зобов`язалася щомісячно сплачувати ОСОБА_1 проценти в розмірі 22 долара США за користування його грошовими коштами.
Згідно підпункту 11 Договору позики у разі, коли позичальник не поверне частину позики та/або не сплатить щомісячні відсотки за користування позикою у встановлений графіком строк, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, а позичальник на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити в безспірному порядку неустойку ( штраф в розмірі 10 доларів США за кожний випадок несвоєчасної сплати та пеню в розмірі 3% від суми своєчасно не виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання ) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення ( компенсація інфляційних втрат ).
Відповідно підпункту 12 Договору позики документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання вважається розписка позичальника, яка знаходиться у позикодавця і на якій згідно п. 9 Договору при отриманні щомісячних платежів позикодавець на вимогу позичальника робить відмітку про виконання графіку платежів ( одержанні грошей ).
Відповідачка 20.05.2020 року згідно графіку мала приступити до виконання взятих обов`язків та передати ОСОБА_1 першу частину коштів в загальній сумі 47 доларів США, але грошові кошти йому не передала. Так само ОСОБА_2 не передала грошові кошти ОСОБА_1 і 20.06.2020 року, 20.07.2020 року, 20.08.2020 року, 20.09.2020 року та 20.10.2020 року.
На усні та письмові вимоги позивача про повернення боргу відповідачка не відповідає та борг не повернула.
Загальна сума боргу відповідно умов договору складає 2831, 54 долари США в тому числі:
1)1300 доларів США основна сума позики;
2)132 долара США сума процентів за користування чужими коштами;
3)60 доларів США неустойка ( штраф );
4)1300 доларів США неустойка ( пеня );
5)26 доларів США компенсація інфляційних втрат;
6)13, 54 доларів США 3 % річних.
Зазначена обставина підтверджується розрахунком позивача, який суд бере до уваги.
Отже, грошові кошти у встановлений договором позики строк позивачу не повернуті.
Суд вважає встановленою наявність обставин по справі, якими мотивуються вимоги позивача в частині стягнення основної суми позики, процентів, штрафу та 3 % річних.
Щодо інфляційних втрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ « Про індексацію грошових доходів населення » індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях, тому інфляційні втрати виражені в доларах США стягненню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що умовами договору позики сторони визначили, що позичальник бере на себе зобов`язання повернути кошти в тому ж розмірі ( доларах США ) нарахована позивачем сума 26 доларів США інфляційних втрат стягненню з відповідача не підлягає.
Щодо штрафних санкцій передбачених договором позики суд зазначає наступне.
Заборгованість за пенею в сумі 1300 доларів США не підлягає стягненню з наступних підстав.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України ).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Підпунктом 11.2 пункту 11 договору позики від 20.03.2020 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору в розмірі 3% від суми своєчасно не виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з підпунктом 11.2 пункту 11 договору позики від 20.03.2020 року передбачено сплату штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за кожний випадок несвоєчасної сплати.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором позики про що вказує позивач свідчить про недотримання статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обов`язковим для застосування судами.
Отже, в даному випадку, стягнення одночасно пені та штрафу буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності.
До даних правовідносин необхідно застосувати наступні нормативно-правові акти.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом .
Згідно ст. 625 ЦК України: 1.Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 1046 ЦК України: 1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
2.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України: 1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України: 1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України:
1.Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
2.Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За таких обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме: необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 1300 долара США, суму процентів за користування позикою в розмірі 132 долара США, штраф в розмірі 60 доларів США та суму 3% річних в розмірі 13, 54 долара США. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. В іншій частині судовий збір необхідно віднести за рахунок держави, оскільки позивач є особою з інвалідністю 2 групи.
Керуючись статтями 141, 263-265, 280 цивільного процесуального кодексу України та статтями 610, 611 пункт 3, 612 частина 1, 625, 638 частина 1, 1046, 1047, 1048 частина 1, 1049 частина 1, 1050 цивільного кодексу України, суд, -
1.Позов задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі одна тисяча п`ятсот п`ять доларів США і п`ятдесят чотири центи. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
3.Судові витрати у вигляді судового збору в сумі чотириста вісімдесят одну грн стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави. В іншій частині судовий збір віднести за рахунок держави.
4.Рішення може бути оскаржено позивачем до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
5.Заочне рішення може бути переглянуте Оржицьким райсудом після подання відповідачем заяви про перегляд рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
7.Учасники справи:
- позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 ;
- відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_2 .
Суддя: Є.А.Смілянський