Провадження № 2/522/881/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.08.2021 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказано, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 11.08.2008 року склав заповіт, яким заповів належну йому частину квартири АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1. Право власності на 3/10 частин вказаної квартири належить в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На момент смерті ОСОБА_3 не перебував у шлюбі, тому ОСОБА_4 не мала права на обов`язкову частку у спадщині. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Позивачка не знала про існування заповіту ОСОБА_3 , адже він не був її родичем, він перебував у шлюбі з матір`ю позивача ОСОБА_4 . Про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивачка також не знала, адже вони проживали спільно однієї сім`єю до смерті ОСОБА_3 . Тому, позивач пропустила строк на прийняття спадщини, адже не знала про існування заповіту.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.11.2021 року.

До суду 15.11.2021 року надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 30.01.1996 до 26.03.2011.

Зустрічний позов мотивований тим, шо померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю після розірвання шлюбу, зареєстроване їх місце проживання було за однією адресою.

Ухвалою суду від 16.11.2021 року витребувано від приватного нотаріуса Брандіс А.Б., прийнято до розгляду зустрічний позов, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 14.12.2021 року.

До суду 07.12.2021 року надійшли витребувані матеріали спадкової справи.

У судове засідання 14.12.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити вимоги зустрічного позову.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про народження та свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.29, 33).

18 листопада 1960 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб (а.с.23).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 01 лютого 1995 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках належить 3/10 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.18).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано 30 січня 1996 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.24-25).

ОСОБА_3 11 серпня 2008 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., відповідно до якого заповів належну йому частину квартири під АДРЕСА_1 громадянці Держави Ізраїль ОСОБА_1 , 1954 року народження (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.16).

ОСОБА_4 25 квітня 2017 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., відповідно до якого заповіла все своє майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.97).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.26).

З свідоцтва про народження та актового запису про шлюб вбачається, що дівоче прізвище ОСОБА_4 було ОСОБА_4 , яке було змінено на ОСОБА_4 23.03.1952 року в результаті укладення шлюбу (а.с.27-28).

З довідки №П1-57206-ю/л від 17.03.2021 року Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 було за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34).

З лікарського свідоцтва про смерть №644 від 29 березня 2011 року вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).

15.04.2011 року ОСОБА_3 був знятий з реєстрації, про що свідчить лист Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (а.с.91).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану вбачається, що ОСОБА_3 не був одружений на час смерті (а.с.83).

Замовником похорон ОСОБА_3 була ОСОБА_4 (а.с.38-40).

ОСОБА_2 18.02.2021 року звернувся до органів нотаріату з заявою про прийняття спадини, яку заповіла йому 25.04.2017 року ОСОБА_4 . Заява посвідчена нотаріусом у Державі Ізраїль Борисом Бронштейном (а.с.42).

ОСОБА_1 звернулася 09.08.2021 року до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, яку заповів їй ОСОБА_3 . Заява посвідчена нотаріусом у Державі Ізраїль Борисом Бронштейном (а.с.41).

Частинами 1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Так, позивач вказує, що вона не знала про існування заповіту складеного її вітчимом, але не заперечує, що своєчасно дізналася про смерть ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропущення строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є виключно ті, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, суд не вважає не знання позивача про наявність заповіту об`єктивною, непереборною силою, що позбавила позивачку можливість звернутися до нотаріуса з метою отримання спадку.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про недоведеність перешкод й об`єктивних труднощів та їх існування для позивача, які могли вплинути на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом.

У даній справі, надавши оцінку наявним доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що, пропущений ОСОБА_1 строк не є незначним. Згідно з усталеною судовою практикою незначний строк вимірюється днями, тижнями, проте, не може становить більше року, як це має місце у даній справі й обґрунтовуватись тим, що вона не знала про існування заповіту.

Отже, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні даного питання суд враховує роз`яснення викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

З роз`яснень вбачається, що згідно із положенням ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17 ВС вказав, що при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , які проживали за однією адресою до дня смерті, про розлучення яких не знали сторони, адже вони не припинили проживати однією сім`єю після розірвання шлюбу.

Варто відзначити, що позивачка в позові не заперечує факт того, що її мати та вітчим проживали однією сім`єю з моменту одруження і до смерті ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 30 січня 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 21.12.2021 року.

Суддя: В.Я.Бондар