Справа № 369/8238/20
Провадження № 2/369/1438/21
20.12.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Дубас Т.В.,
при секретарі Житар А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-
07.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного Фонду у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . З метою оформлення прав на спадкове майно позивач звернулась до Вишневої міської державної нотаріальної контори на що 27 травня 2020 року їй було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею після батька, оскільки брат відмовився від спадщини на її користь.
На підставі викладеного просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлого ОСОБА_2 .
На виконання ухвали суду від 11.09.2020 року від Вишневої міської Державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №328/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 .
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення. До суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, у разі неявки представника відповідача
Представник відповідача Управління Пенсійного Фонду у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази на підставі положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).
Судом встановлені наступні обставини у справі і відповідні ним правовідносини.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка, Донецької області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 25 жовтня 2019 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ юстиції у Київській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 та копією паспорта серії НОМЕР_4 .
11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Вишневої міської Державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини.
В свою чергу були подані заяви ОСОБА_3 (дружини померлого) та ОСОБА_4 (сина померлого) до нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь позивачки.
Постановою державного нотаріуса Вишневої міської Державної нотаріальної контори Київської області Білінець Ольги Павлівни від 27 травня 2020 року №552/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Відмова обґрунтована тим, що до спадкової справи не було додано довідку з останнього місця проживання померлого, а тому неможливо встановити коло можливих спадкоємців.
Листом відділу з питань виплати пенсії №14 ГУ ПФУ у Київській області від 02.06.2020 року, повідомлено, що залишок недоодержаної пенсії гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 складає 159 709 грн. 08 коп.
Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на недоотриману ним пенсію, що підтверджується листом відділу з питань виплати пенсії №14 ГУ ПФУ в Київській області.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.
Згідно з абзацом 4 п. 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Варто звернути увагу, що у вказаному Порядку №22-1 не зазначено обов`язкового подання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для осіб зареєстрованих на тимчасово непідконтрольній українській владі території).
Відповідно до п. 2.26. Порядку №22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.
Для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
З системного аналізу норми ч.ч. 1, 3 ст. 52 Закону і п.п. 1.5., 1.7., 2.26 Порядку №22-1 видно, що процедура отримання пенсії, що належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення до органів пенсійного фонду у тому разі, якщо члени сім`ї померлого проживали разом із ним намомент смерті (що може підтверджуватися, наприклад, загальною реєстрацією місця проживання в паспорті). Тоді суми пенсії, які належали пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, можна отримати через територіальне управління пенсійного фонду (за місцем перебування пенсійної справи).
Для цього необхідно звернутися з відповідною заявою в управління Пенсійного Фонду України, де померлий перебував на обліку.
Такий порядок стосується тих, хто проживав на момент смерті з померлим.
Разом із тим, якщо члени сім`ї померлого з ним непроживали, то необхідно звертатися до нотаріуса і отримувати пенсію в порядку спадкування, адже на підставі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними в зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
При цьому, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера.
За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч.3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.
Такий особливий випадок встановлено статтею 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людей, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.
Тому спадкоємець може звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заводиться спадкова справа. Після вступу в спадщину на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на підконтрольній території, спадкоємець має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.
Разом із тим, судом встановлено, що не дивлячись на своєчасне звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
За правилами ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки.
Отже, ОСОБА_1 (донька спадкодавця) у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею за законом, яка не проживала зі спадкодавцем, але у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
З огляду на вищевикладені обставини і правила отримання у спадок недоотриманої пенсії, позивачка не повинна була звертатися до органу пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманої пенсії і вірно звернулася до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину і отримання пенсії у порядку спадкування, але не змогла отримати свідоцтво про спадщину за об`єктивних обставин, які не залежать від її волі, що не позбавляє її права на спадщину.
Говорячи про об`єктивні обставини, через які позивачка не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину, суд виходить з того, що державним нотаріусом відмовлено у його видачі через ненадання позивачкою довідки з відділу реєстрації місця проживання про склад мешканців.
Разом із тим, суд враховує, що спадкодавець помер на території Донецької області, яка на момент його смерті і досі є непідконтрольною Україні територією, де Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджений тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р (з подальшими змінами, внесеними розпорядженнями Кабінету Міністрів України) був затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.
На момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) м. Горлівка, Донецької області віднесене до населених пунктів, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона звернулася до суду із позовом про визнання права у порядку спадкування.
Суд виходить з того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 4 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу. Так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» зазначено, що відповідно до прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі "Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші проти Германії" ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність.
В даному випадку предметом спору є захист права доньки спадкодавця на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
За змістом листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Позивачка звернулася до суду через об`єктивні обставин, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1221, 1261, 1267, 1296 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», постановою Верховного Суду від 20.02.2020 р. по справі №428/5818/18, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у розмірі 159 709,08 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот дев`ять гривень 20 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 .
Суддя: Т.В.Дубас