Ухвала

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 756/12490/18

провадження № 61-2478 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року

та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, припинення дискримінації трудових і конституційних прав, та за позовом Незалежної професійної спілки «Свобода» комунального підприємства «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та припинення дискримінації трудових і конституційних прав,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»), у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У червні 2019 року ОСОБА_1 надала до суду уточнену позовну заяву,

в якій просила визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 надала до суду чергові зміни, доповнення та уточнення до позовної заяви, у якій просила визнати незаконним та скасувати наказ СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» про звільнення з посади, поновити ОСОБА_1 на посаді провідного інженера департаменту з охорони праці та техногенної безпеки з 14 вересня 2018 року КП «Київтеплоенерго» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня

2020 року позовну заяву ОСОБА_1 у редакції від 11 грудня 2019 року прийнято до розгляду та залучено до участі у справі в якості належного відповідача КП «Київтеплоенерго».

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з черговою заявою про зміну, доповнення та уточнення позовної заяви, у якій додатково просила стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 280 000,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року відмовлено у прийнятті заяви позивача про зміну, доповнення та уточнення позовної заяви від 01 жовтня 2020 року, обґрунтовуючи тим, що можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про зміни, доповнення чи уточнення позовних вимог до вже поданого позову процесуальним законодавством не передбачено.

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надала до суду позовну заяву у новій редакції, у якій просила визнати незаконним та скасувати наказ

СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» про звільнення з посади, поновити ОСОБА_1 на посаді провідного інженера департаменту

з охорони праці та техногенної безпеки з 14 вересня 2018 року

КП «Київтеплоенерго», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути 280 000,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада

2020 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви позивача в редакції від 19 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та припинення дискримінації трудових і конституційних прав, позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Незалежної професійної спілки «Свобода» КП «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та припинення дискримінації трудових і конституційних прав.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року повернуто скаржнику, у зв`язку з ти, що оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви не передбачено в порядку апеляційного провадження.

17 лютого 2021 року до Верховного Суду через приймальню громадян надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про прийняття позовної заяви в редакції від 19 жовтня 2020 року до розгляду, або направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року по факту є ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду та повернення її позивачеві, а не ухвалою про відмову у прийнятті позовної заяви до спільного розгляду. Також заявник зазначає, що суд першої інстанції навмисно вказав про відмову у прийнятті до спільного провадження, а не залишення позовної заяви без розгляду, оскільки ухвала про відмову у прийнятті до спільного провадження не підлягає апеляційному оскарженні окремо від рішення суду.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Як установлено судами попередніх інстанцій, у провадженні Оболонського районного суду міста Києві з 26 вересня 2018 року перебуває справа ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго» про поновлення на роботі у зв`язку

з порушенням процедури звільнення працівника.

13 червня 2019 року ОСОБА_1 надала до суду зміни до позовної заяви, в якій просила визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 знову надала до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року дану заяву прийнято до розгляду та залучено в якості належного відповідача КП «Київтеплоенерго».

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року відмовлено у прийнятті чергової заяви ОСОБА_1 про зміну та уточнення позовної заяви від 01 жовтня 2020 року.

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 знову подала до суду заяву про зміну та доповнення позовних вимог.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада

2020 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду заяви про уточнення та доповнення позовних вимог від 19 жовтня 2020 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви в редакції 19 жовтня 2020 року, суд першої інстанції,

з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у новій редакції позовної заяви ОСОБА_1 визначає іншу правову підставу для задоволення позовних вимог у зв`язку із необхідністю застосування статті 24 та частини 5 статті 235 КЗпП України, що попередньо заявлено не було, та посилається на приписи статті 237-1 КЗпП України, що попередньо заявлено також не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій. Так, відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Отже, одночасна зміна предмету та підстав позову не допускається, оскільки процесуальний закон наділяє позивача правом змінити або предмет позову, або підстави позову.

Відповідно до статті 353 ЦПК України, якою передбачено перелік ухвал, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, оскарження ухвали суду про відмову у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви не передбачено.

Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками Київського апеляційного суду про те, що відповідно до пункту 4 частини п`ятої 5 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу заявника, що відмова у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду із окремим позовом про стягнення моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення судами норм процесуального права ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права. Інші аргументи також

є необґрунтованими та виключно її суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, і спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм статей 353, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені

у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року є необґрунтованою та

у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статті 19, 175, 353, 357 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі

і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, припинення дискримінації трудових і конституційних прав, та за позовом Незалежної професійної спілки «Свобода» комунального підприємства «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та припинення дискримінації трудових

і конституційних прав, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник