Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 05.09.2019 року між сторонами спору укладено нотаріально посвідчений договір позики грошей, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 909424 грн., що еквівалентно 36160 доларів США по курсу станом на день укладання договору (1 долар = 25,15 гривень) та позичальник зобов`язався у строк до 05.09.2022 року повернути позикодавцю таку суму грошових коштів в національній валюті, що буде еквівалентна 36160 доларів США за курсом НБУ станом на день повернення позики. В забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором позики між сторонами був укладений договір іпотеки від 05.09.2019 року, предметом якого є нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.4 договору позики, позика повертається частинами у національній валюті, починаючи з жовтня 2019 року кожного місяця до п`ятого числа включно, в сумі не менше 560 доларів США за курсом НБУ станом на день сплати частини позики та сплачується готівкою, що підтверджується відповідною розпискою позикодавця. Відповідно до умов договору, у випадку прострочення повернення суми позики, позичальник зобов`язаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. У випадку прострочення позичальником оплати частки з суми позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Сплата штрафу не звільняє від виконання зобов`язань, за порушення яких вони передбачені. Відповідно до пункту 16 договору позики у разі невиконання позичальником своїх обов`язків позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики. Позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання повністю та надав грошові кошти, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Позивач неодноразово в письмовій формі звертався із вимогою погашення заборгованості за договором позики. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 26.10.2020 року загальна сума заборгованості становить 44 832,66 доларів США по курсу станом на день звернення до суду, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 32800 доларів США, 3% річних у сумі 552,66 доларів США, штрафу за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у розмірі 11 480 доларів США.

Посилаючись на умови договору та положення статей 612, 625, 1046, 1047 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики від 05.09.2019 року станом на 26.10.2020 року (день звернення до суду із позовом) в сумі 32800 доларів США та 3% річних від суми боргу за період з 05.04.2020 року по 26.10.2020 року в сумі 552,55 доларів США, штрафу за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором позики у розмірі 11 480 доларів США за період з 05.04.2020 року по 26.10.2020 року, а всього 1 268 315 грн 95 коп., що еквівалентно 44 832,66 доларів США по курсу станом на день звернення до суду.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяву, в якій просили проводити розгляд справи без їх особистої присутності, на позовних вимогах наполягали.

Відповідачка в судове засідання жодного разу не прибула. Про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідачки, адвокат Кравченко Т.В., надіслала до суду відзив, в якому позовні вимоги визнала частково, не заперечувала факту укладання договору позики грошей та їх отримання у розмірі 909424 грн., що станом на день укладання договору позики та іпотеки було еквівалентно 36160 доларам США, у зв`язку з необхідністю проведення термінового лікування. Протягом шести місяців відповідачка належним чином виконувала умови договору позики, але з 05.04.2020 року, утворилася заборгованість. На підставі п.6, 13 умов договору вказувала про можливість задоволення вимог позивача за рахунок предмета іпотеки та звернення на нього стягнення. Висловила свою згоду на задоволення вимог позикодавця за рахунок предмета іпотеки. З урахуванням цього просила задовольнити позовні вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю загальною площею 912,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 на праві власності.

Представник відповідачки, адвокат Кравченко Т.В., в судове засідання не прибула, неодноразово просила відкласти розгляд справи з різних причин.

Згідно з частиною 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

У зв`язку із неодноразовим та повторним неприбуттям представника відповідачки в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу без присутності сторони відповідача.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що 05 вересня 2019 року між ОСОБА_1 з одного буку та ОСОБА_2 з другого боку був укладений нотаріально посвідчений договір позики грошей, відповідно до якого позикодавець ОСОБА_1 передав у власність позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 909424 гривень, що еквівалентно 36 160 доларів США по курсу станом на день укладання цього договору за домовленістю (1 долар США=25,15 гривень), а позичальник зобов`язується у строк до п`ятого вересня 2022 року включно у порядку та на умовах, передбачених цим договором повернути позикодавцю таку суму грошових коштів в національній валюті, що буде еквівалентна 36160 доларів США за курсом Національного банку України станом на день повернення позики (остаточного розрахунку). За згодою сторін цей договір позики є безпроцентним.

Згідно з пунктом 2 вказаного договору позики передачу коштів було здійснено до підписання цього договору, що підтверджується розпискою позичальника про отримання від позикодавця грошових коштів у сумі 909424 гривні 00 коп., що еквівалентно 36169 доларів США по курсу станом на день укладання цього договору за домовленістю сторін 1 долар США = 25,15 грн.

Факт передачі коштів також підтверджується наявною у справі розпискою від 05.09.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 909424,00 гривень, згідно з договором позики №4091 від 05.09.2019 року.

Пунктом 4 договору позики передбачено, що позика повертається частинами в національній валюті, починаючи з жовтня 2019 року, кожного місяця до п`ятого числа включно, в сумі не менше еквівалентну 560 доларів США за курсом НБУ станом на день сплати частини позики на один календарний місяць та сплачується готівкою, що підтверджуватиметься відповідною розпискою позикодавця.

В пункті 5 договору позики сторони домовилися, що фактом, який підтверджуватиме прострочення виконання позичальником зобов`язань по поверненню позики та безспірність заборгованості, буде несплата частин суми позики протягом одного місяця.

В пункті 6 договору позики закріплено, що в разі прострочення виконання позичальником зобов`язань по поверненню позики та наявності безспірної заборгованості (несплата частини суми позики, зазначених в п.4 цього договору, протягом одного місяця), позикодавець вправі стягнути заборгованість у примусовому порядку за рахунок майна, переданого в іпотеку, зазначеного в п.10 цього договору.

Правовідносини, які виникають з договорів позики, врегульовано Главою 71 §1 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами були дотримані обов`язкові вимоги щодо змісту та форми договору, який був укладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений у приватного нотаріусу.

За даним договором позики позивач виконав свій обов`язок та передав у власність відповідачці грошові кошти в сумі 909424 гривень, що еквівалентно 36 160 доларів США по курсу станом на день укладання цього договору за домовленістю (1 долар США=25,15 гривень), що також підтверджено письмовою розпискою позичальника. В свою чергу відповідачка зобов`язалась повернути таку суму грошових коштів в національній валюті, що буде еквівалентна 36 160 доларів США станом на день повернення позики.

В даному випадку між сторонами спору було визначено в договорі (в пункті 1) про безвідсотковість договору позики.

Відповідачка зі свого боку не виконала передбачені договором умови щодо строків повернення позики та не вносила щомісячні мінімальні платежі в рахунок повернення суми позики, тим самим допустила порушення встановлених договором строків повернення позики. Факт не виконання умов договору позики з 05.04.2020 року був визнаний у письмовому відзиві відповідача, тобто не заперечувався відповідачкою, не був спростований доказами належної сплати щомісячних платежів та повернення частин позики.

Згідно з пунктом 13 договору позики у випадку, якщо позичальник у встановлений пунктом 1 цього договору строк не поверне позикодавцю суму позики або прострочить виконання зобов`язань по поверненню позики, зазначених в п.4, п.5 цього договору, позикодавець за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити всі свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент їх фактичного задоволення.

Згідно з пунктом 16 договору позики у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених цим договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики.

Наслідки порушення умов договору позики позичальником також визначені законом, а саме статтею 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, з огляду на вказані положення та встановлені обставини, внаслідок порушення відповідачкою ОСОБА_2 умов договору позики та допущення прострочення, встановленої договором періодичності повернення частин суми позики, позивач має право вимагати дострокового повернення всієї позики.

Позивач скористався наданим йому законом правом на дострокове повернення суми позики та 15.05.2020 року звернувся із відповідною письмовою заявою до відповідачки, яка була отримана цього ж дня. Також вимога була надіслана відповідачці 20.06.2020 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявними у справі поштовими квитанціями.

Згідно з розрахунком позивача станом на день звернення до суду із позовом заборгованість відповідачки за позикою становить суму грошових коштів в національній валюті, що еквівалентна 32 800,00 доларів США. Відповідачка та її представник не спростували утворення меншої суми заборгованості за позикою, тому її розмір, з огляду на принцип змагальності, суд вважає доведеним.

Згідно з пунктом 12 договору позики у випадку прострочення позичальником оплати частин з суми позики, згідно з п.4 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу (мінімальної частки з суми позики, що сплачується в місяць згідно п.4 цього договору) за кожний день прострочення. Сплата штрафу, передбаченого цим пунктом, не звільняє позичальника від виконання зобов`язань, за порушення яких вони передбачені.

Як встановлено з 05.04.2020 року у відповідачки виникла прострочка виплати щомісячного платежу за позикою в розмірі еквівалентному 560 доларам США за курсом НБУ. У зв`язку із цим позивачем, відповідно до п.12. договору позики, правомірно був нарахований штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу (мінімальної частки з суми позики, що сплачується в місяць згідно п.4 цього договору) за кожний день прострочення.

Тобто за період з 05.04.2020 року по 26.10.2020 року сума штрафу дорівнює еквівалент 11 480 доларів США, які розраховані шляхом помноження період прострочки 205 днів х на 56 доларів США (10% від 560 доларів щомісячного платежу).

Суд погоджується із вказаним розрахунком позивача та вважає його таким, що нарахований правомірно, відповідно до умов договору та обставин справи.

Крім того у зв`язку із несвоєчасним поверненням суми позики відповідачка, згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, зобов`язана сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання був застосований такий вид відповідальності як сплата 3% річних від простроченої суми 32800 доларів США за період з 05.04.2020 року по дату звернення до суду 26.10.2020 року, виходячи із розрахунку (32800 доларів США х 205 днів х 3%:100:365), який дорівнює 552,66 доларів США, що є правовірним та відповідає вимогами закону.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно до ст.ст.610 та 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки у виді штрафу або пені.

Згідно п. 5 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

В результаті розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачка ОСОБА_2 взяті на себе договірні обов`язки за позикою не виконала, внаслідок чого утворилася відповідна заборгованість в розмірі еквівалентному 32 800 доларів США, 3% річних в сумі 552,55 доларів США та штрафу в розмірі 11 480 доларів США, які нараховані за період з 05.04.2020 року по 26.10.2020 року, а всього 1 199 058 грн 46 коп., що еквівалентно 44 832,66 доларів США по офіційному курсу НБУ (26,7452 грн. = 1 долар) станом на день прийняття рішення суду.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . У зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 05.09.2019 року, яка утворилась станом на 26.10.2020 року, в сумі 32 800 доларів США, 3% річних в сумі 552,55 доларів США та штрафу в розмірі 11 480 доларів США, які нараховані за період з 05.04.2020 року по 26.10.2020 року, а всього 1 199 058 грн 46 коп., що еквівалентно 44 832,66 доларів США по офіційному курсу НБУ (26,7452 грн. = 1 долар) станом на день прийняття рішення суду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 10985,00 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором позики грошей від 05.09.2019 року, яка утворилась станом на 26.10.2020 року, в сумі 32 800 доларів США, 3% річних в сумі 552,55 доларів США та штрафу в розмірі 11 480 доларів США, які нараховані за період з 05.04.2020 року по 26.10.2020 року, а всього 1 199 058 (один мільйон сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятдесят вісім) грн. 46 коп., що еквівалентно 44 832,66 (сорок чотири тисячі вісімсот тридцять два дол. 66 центів) доларів США по офіційному курсу НБУ станом на день прийняття рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 10985,00 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 9 вересня 2021 року.

Суддя: Д.В.Кузнецов