Справа № 346/3290/20
Провадження № 22-ц/4808/286/21
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин М.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення (заочне) Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Матолич В.В. 03 грудня 2020 року у м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 08 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року Акціонерне товариство «АкцентБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до АТ «АкцентБанк» для отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним укладено кредитний договір № SAMABWFC3 від 18.12.2018 року, з наданням згоди на те, що така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між нею та банком договір надання банківських послуг. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.

Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 04.02.2020 має заборгованість 27487,05 грн, яка складається з: 13360,00 грн - заборгованість за кредитом, 14127,05 грн - заборгованість за відсотками.

Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 27487,05 грн станом на 04.02.2020 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн (а.с. 1-3).

Рішенням (заочним) Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 13 360 гривень 00 копійок заборгованості за кредитним договором (а.с.64-68).

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, представником Акціонерного товариства «Акцент-Банк» подано апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг підтвердив факт ознайомлення з ними та зобов`язався в подальшому регулярно ознайомлюватись із змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку Банку, боржник користувався кредитом, що означає його згоду з умовами і правилами банку, оскільки даний договір є договором оферти. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком всіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі і постанові НБУ №168 від 10.05.2007р. і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору.

Судом проігноровано факт погодження між сторонами договору умов кредитування та безпідставно відмовлено у стягненні відсотків з посиланням на непогодження таких умов з відповідачем та врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

В даному випадку до матеріалів справи додано не лише тарифи із сайту Банку, як зазначив суд, а і Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна Картка", в якому чітко зазначені всі обумовлені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Паспорт продукту підписано боржником.

Оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. А враховуючи погодження відповідача з розміром відсоткової ставки, правові висновки, викладені в постанові Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 застосовуватись не можуть.

З вказаних підстав просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ «Акцент-Банк» в повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача (а.с.71-72).

В частині задоволення позову відповідачем рішення суду не оскаржено, тому в неоскарженій частині не переглядається апеляційним судом.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд виходив з того, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також і самі Умови та Правила, не підписані відповідачем, тому не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до вказаних правовідносин правила частини першої ст.634 ЦК України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», що розміщені на банківському сайті, які не містять підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання договірних зобов`язань.

Однак щодо стягнення з відповідача лише тіла кредиту висновки суду першої інстанції є неправильними.

Судом встановлено, що відповідно до заяви відповідача від 18.12.2018 року, яка підписана сторонами, відповідач ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом, що згідний з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Банку https://abank.com.ua/terms і відповідач зобов`язується виконувати їх, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку (а.с.5- зворот).

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якій він власним підписом підтвердив, що «підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором" (а.с.6).

З матеріалів справи, а саме з паспорта споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", підписаного ОСОБА_1 18 грудня 2018 року, в день підписання анкети-заяви встановлено, що сторони погодили розмір базової відсоткової ставки як 3,9 % на місяць, тобто 46,8 % річних за користування кредитними коштами (а.с.6).

Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.

На підставі договору про надання банківських послуг банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 13400 грн та надано відповідачу у користування кредитну картку.

На обґрунтування позову банк подав також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", які не підписані відповідачем (а.с.7-12).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 18.12.2018 року № SAMABWFC3 станом на 04.04.2020 року заборгованість відповідача складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13360 гривень, залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) - 13360 грн; заборгованості за процентами - 14127,05 грн, залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість - 14127,05 грн. Загальний розмір заборгованості - 27487,05 грн (а.с. 5).

Із виписки по рахунку за період з 18.12.2018 року по 18.12.2020 року встановлено, що станом на 18.12.2018 року кредитний ліміт становив 13 400 грн, відповідач користувався кредитними коштами, 19.12.2018р. - ним придбано техніку в магазину "Комфі" на суму 6 600,00 грн, цього ж дня знято в банкоматі 1500 грн та 5 000 грн (а.с.73).

У заяві АТ "Акцент-Банк" №20.1.0.0.0/7-20210119/0303 від 20.01.2021р., наданої на виконання вимог ухвали апеляційного суду, зазначено, що ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMABWFC3 від 18.12.2018 року була надана кредитна картка "Універсальна". Також надавались картка № НОМЕР_1 , видана 30.09.2018р., строк дії до вересня 2022 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача https://abank.com.ua/terms неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», у період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 грудня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (серпень 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Акцент-Банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Акцент-Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ «Акцент-Банк» Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в довідці про умови кредитування, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи, відповідають наведеним положенням закону та правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), тому не можуть бути прийняті до уваги.

При цьому законом визначений обов`язок суду враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (стаття 263 ЦПК України), який суд виконав, тому посилання апелянта на незаконність рішення в цьому аспекті не заслуговують на увагу.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що суд помилково не прийняв до уваги те, що у паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" зазначена базова процентна ставка за користування кредитом в місяць в розмірі 3,9% (46,8 річних). Інформація, зазначена у цьому паспорті підписана відповідачем ОСОБА_1 , зокрема і щодо процентної ставки. Також за цією процентною ставкою нараховані проценти за користування кредитом відповідачу.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в Акцент-Банку, також послався на паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" від 18.12.2018 року, який підписаний ОСОБА_1 та визначає, зокрема, розмір процентів за користування кредитом.

Заперечень щодо особистого підписання вказаного паспорта споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" відповідачем не надано.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та не врахував, що в паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" від 18 грудня 2018 року, підписаному ОСОБА_1 , зазначено розмір базової процентної ставки за користування кредитом 3,9 % в місяць (46,8% річних), що нараховується на залишок заборгованості.

За таких обставин висновок суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів не узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц, від 12.02.2020 року у справі № 382/327/18-ц, та від 26 лютого 2020 року у справі № 355/1091/17, на які заявник посилався у апеляційній скарзі, як на підставу оскарження рішення суду першої інстанції, та висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 283/2865/19.

Враховуючи те, що паспортом споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" від 18 грудня 2018 року, сторонами погоджено розмір процентів за користування кредитом (3,9% на місяць), то вони підлягають стягненню із відповідача на користь банку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, наявні підстави для стягнення з відповідача процентів відповідно до ст.ст. 526,1054 ЦК України, оскільки їх розмір та порядок нарахування передбачені умовами укладеного між сторонами договору, а саме паспортом споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", який ОСОБА_1 підписано 18 грудня 2018 року (а.с.6).

Отже, загальний розмір заборгованості по процентах, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором від 18 грудня 2018 року № SAMABWFC3 на 04.04.2020 року, становить 14127 грн 05 коп.

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення процентів підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права з ухваленням нового про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення (заочне) Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягнення процентів за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, адреса: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074) 14 127,05 грн (чотирнадцять тисяч сто двадцять сім гривень нуль п`ять копійок) заборгованості по процентах за користування кредитними коштами за кредитним договором №SAMABWFC3 від 18.12.2018 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, адреса: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.