Справа № 490/3716/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Бондаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєвізаяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №490/3716/18,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову, накладені в рамках справи №490/3716/18 ухвалою від 16.05.2018 року, шляхом скасування арешту 1/2 частини нежитлового приміщення площею 77,1 кв.м. №9 у підвалі під літ. Апд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви суддя дійшов наступного висновку.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.05.2018 року накладено арешт на 1/2 частку нежитлового приміщення №9 у підвалі під літ. Апд, загальною площею - 77,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Рішенням Центрального районного суду від 09.07.2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя задоволено; встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 однією сім`єю, як подружжя без офіційної реєстрації шлюбу, в період з травня 2005 року по 07 травня 2010 року; визнано спільним сумісним майном подружжя нежитлове приміщення №9 у підвалі під літ. Апд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення №9 у підвалі під літ. Апд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , по Ѕ частці за кожним.

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З аналізу вказаної норми вбачається, що із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа (ч. 1 ст. 42 ЦПК).

Разом з тим, інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пункт 2 ч. 1 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року передбачає, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Окрім того, ч. 7 ст. 158 ЦПК України передбачає, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі ч.7ст. 158 ЦПК України,з огляду на відсутність вмотивованих клопотань, щодо скасування заходів забезпечення позову, запобіжний захід, обраний згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.05.2018 року про забезпечення позову, продовжував діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 09.08.2018 (день набрання рішенням законної сили) та до 07.11.2018 включно.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, а також те, що ОСОБА_1 не є учасником справи в межах якої було вжито заходів забезпечення позову, а тому не може звертатися до суду з клопотанням про скасування таких заходів, в порядку ст. 158 ЦПК України, суд приходить до висновку, що зазначена заява не може бути прийнята судом до розгляду.

Керуючись ст.ст. 42, 158, 258-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №490/3716/18.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до безпосередньо Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня складення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова