КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року про задоволення клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про припинення стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про стягнення заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення провадження у вказаній вище цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням за результатами вирішення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 757/35696/15-ц від 14.12.2015 року на підставі відкритого виконавчого провадження ВП №51699743 таким, що не підлягає виконанню, яка перебуває у провадженні Печерського районного суду м. Києва.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Уважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, оскільки зупинив провадження до розгляду справи, яка розглядається судом у порядку, визначеному розділом VІ ЦПК України, не зазначивши при цьому яким чином розгляд заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може вплинути на розгляд даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить залишити судове рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що результати розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листатаким, що не підлягає виконанню вплинуть на розгляд даної справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Установлено, що в провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про припинення стягнення аліментів.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічними вимогами про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

До початку розгляду справи по суті представник ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у дані справі до вирішення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 757/35696/15-ц від 14.12.2015 року на підставі відкритого виконавчого провадження ВП №51699743 таким, що не підлягає виконанню, яка перебуває у провадженні Печерського районного суду м. Києва під номером 757/35696/15, номер провадження 6-640/20.

Указане клопотання обґрунтовувала тим, що вирішення спору про припинення стягнення аліментів та зустрічних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом 757/35696/15-ц не можливо до вирішення питання судом чи підлягає виконанню даний виконавчий лист.

Задовольнивши клопотання представника ОСОБА_2 та зупинивши провадження у даній справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи виникла обставина, від якої залежить можливість подальшого розгляду справи та яка стосується підстав заявлених у справі вимог.

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

У даній справі провадження відкрито 19.07.2019 року, підготовче засідання закінчено 28.12.2019 року, до судового розгляду справу призначено на 13.01.2020 року.

У даній справі суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо наявності підстав до припинення стягнення аліментів, а також стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, зважаючи на те, що підготовче засідання закінчено ще 28.12.2019 року, суд не посилався на неможливість розгляду даної справи з підстав того, що зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом першої інстанції не звернуто уваги і на ту обставину, що законодавцем розгляд заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню віднесено до розділу VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», а положення ст. 251 ЦПК України визначають підстави для зупинення провадження до розгляду цивільної справи тобто вирішення спору по суті, а не розгляду зави в порядку виконання рішення.

Тобто процесуальним законодавством не передбачено зупинення провадження у справі до розгляду заяв у порядку розгляду процесуальних питання, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 432 розділу VІ ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У даній справі суть спірних правовідносин полягає, зокрема і у вирішенні питання щодо наявності підстав до припинення стягнення аліментів.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що ухвалу суду неможна визнати законною та обґрунтованою, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 369, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

О.І. Сліпченко