Дата документу 13.09.2021
Справа № 501/4234/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про поділ нерухомого майна подружжя

учасники справи:

представник позивача адвокат Панченко О.В.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Паньков В.В.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 04.12.2019 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна подружжя (а.с.1-4, 78-81 т.1), згідно якого просить суд визнати за нею право власності на 1/1 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 08.10.2005 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили у шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Київського районного суду м.Одеса від 01.10.2019 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

У шлюбі подружжям за договором купівлі-продажу від 07.12.2017 набуто нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира оформлена на відповідача.

Позивачка стверджує в позові, що крім квартири, у шлюбі за спільні кошти було придбано автомобіль Wolkswagen Passat НОМЕР_1 , намір щодо поділу якого вона мала реалізувати шляхом подачі до суду відповідного позову. Однак, 28.11.2019 представник позивача отримала відповідь з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області про те, що даний автомобіль 27.07.2019 був перереєстрований на ОСОБА_5 .

Позивачка вказує, що відповідач не отримав згоди на відчуження даного автомобіля та фактично приховав його.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу від 11.11.2019 ринкова вартість автомобіля Wolkswagen Passat НОМЕР_1 складає 240 000 грн.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.11.2019 ринкова вартість квартири складає 797 200 грн.

Позивач стверджує в позові, що вона має право не лише на Ѕ частки квартири, а й право на збільшення цієї частки за рахунок відчуженого без її згоди спільного майна автомобіля Wolkswagen Passat НОМЕР_1 .

Також, позивачка вказує в позові, що їхні спільні діти проживають разом з нею, спільне проживання та ведення спільного господарства подружжя припинило в травні 2019 року, за період часу з травня 2019 року по 01.10.2019 відповідач жодних коштів на утримання спільних дітей не надавав. Одразу після прийняття судом рішення про припинення шлюбу (08.10.2019) відповідач перерахував на картку позивача грошові кошти в сумі 5000 грн., потім 12.11.2019 3000 грн.

Позивачу відомо, що відповідач здає у найм спірну квартиру, отримує 7000 9000 гривень на місяць та їй відомо про наявність інших додаткових послуг щодо перепродажу автомобілів, які надав відповідач та за які отримує грошові кошти на його картку.

Посилаючись на вказані обставини та те, що до повноліття ОСОБА_3 відповідач повинен буде сплатити 149 436 грн. та до повноліття ОСОБА_4 повинен буде сплатити 79 848 грн., позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 08.07.2020 надав до суду відзив на позов (а.с.165-166 т.1), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що:

- спірна квартира не може бути предметом поділу, оскільки у той час вони з позивачкою не проживали, шлюб носив формальний характер, вони не вели спільного господарства;

- вказану квартиру позивач придбав не за кошти від ведення спільного господарства, а за кошти, що були взяті у борг у його брата, про що є відповідна розписка та докази проведення вказаних коштів через банк;

- позивач протягом шлюбу не працювала, доходів не отримувала та була на повному забезпеченні чоловіка;

- позивач не приймала участі у огляді квартири, підписанні попереднього договору, проведенні розрахунків, передачі ключів, тощо;

- звіт про вартість оцінки квартири суперечить вимогам закону, оскільки квартира оцінювачем не оглядалась, звіт не містить належним чином оформлених джерел походження інформації для порівняння, фото таблиці стану об`єкту, немає жодної інформації, яка свідчила про те, що вказана квартира зменшилась в ціні;

- автомобіль Wolkswagen Passat НОМЕР_1 також не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та не може бути предметом поділу, оскільки придбаний 12.01.2019 під час коли сторони не вели спільне господарство, шлюб носив формальний характер;

- вказаний автомобіль був відчужений ним на користь ОСОБА_5 за 20 000 грн.;

- звіт про вартість автомобілю наданий позивачем до позову є недопустимим доказом, оскільки спірний автомобіль не оглядався, його технічному стану не було надано уваги, договір про проведення оцінкиз власником майна не укладався, звіт не містить належним чином оформлених джерел походження інформації його порівняння, тощо;

- твердження позивача, що відповідач не надавав жодних коштів на утримання дітей, приховував спільне майно є неправдивими, відповідач завжди піклувався про дітей, 25.03.2019 уклав договір про надання туристичних послуг та повністю сплатив його вартість в сумі 32500 грн, яким на відпочинок до Туречиини були відправлені позивач з двома дітьми;

- відповідач залишив позивачу 6000 доларів США для забезпечення потреб дітей.

Позивач 21.09.2020 надав до суду відповідь на відзив (а.с.222-223 т.1), просить суд позов задовольнити повністю, посилаючись на те, що:

- відповідач не надав належних доказів, що вони з позивачем з 2017 року не проживала разом, не вели спільне господарства;

- відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям підж час шлюбу належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку;

- надані відповідачем докази (копія виписки по особистому рахунку) не підтверджує надання йому у борг грошових коштів на суму 40 000 доларів США на придбанння квартири;

- відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_6 є його братом та проживає в США;

- розписки є сумнівними;

- автомобіль придбано в період шлюбу;

- дійсна вартість автомобіля зазначена відповідачем у відзиві у розмірі 20 000 грн. жодними доказами не підтверджена.

Відповідач ОСОБА_2 26.01.2021 надав до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.1-4 т.2).

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили суд відмовити в задоволенні позову.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача 02.01.2020 надав до суду заяву про усунення недоліків (а.с.70-71 т.1).

Представник позивача 25.02.2020, 08.07.2020, 20.04.2021, 05.07.2021 надав до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.125, 162-163 т.1; а.с.39, 60 т.2).

Відповідач (його представник) 04.05.2020, 05.05.2020, 29.05.2020, 03.12.2020, 20.04.2021 надали до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.134 135, 140-141, 143-144, 231 т.1; а.с.40 т.2).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 04.12.2019 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.58 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2019 справу залишено без руху (а.с.66-67 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 03.01.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.121-122 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2020 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с.150, 155-157 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.05.2020 клопотання представника позивача про витребування доказів повернуто заявнику (а.с.151, 158-159 т.1).

В судовому засіданні закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд справи (а.с.226-227 т.1).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 08.10.2005 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (а.с.94 т.1), який рішенням Київського районного суду м.Одеса від 01.10.2019 розірвано (а.с.118-119 т.1).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.92-93 т.1).

За договором купівлі-продажу від 07.12.2017 ОСОБА_2 набуто нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.95-96 т.1).

Автомобіль Wolkswagen Passat НОМЕР_1 зареєстрований 12.01.2019 за ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.07.2019 (а.с.178 т.1), який 27.07.2019 перереєстрований на ОСОБА_5 на підставі договору комісії №7466/19/011398 від 27.07.2019 (а.с.179 т.1).

Відповідно до акту №01/11 про оцінку транспортного засобу від 11.11.2019 ринкова вартість автомобіля Wolkswagen Passat НОМЕР_1 складає 240 000 грн. (а.с.97-98 т.1).

Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.11.2019 ринкова вартість квартири складає 797 200 грн. (а.с.101-106 т.1).

Рішенням Київського районного суду м.Одеса від 19.08.2020 задоволено частково позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 4000 грн. щомісячно та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 6000 грн. щомісячно (а.с.14-16 т.2).

Згідно виписки по особистому рахунку ОСОБА_2 від 21.09.2020 вбачається, що з 25.06.2016 по 14.09.2017 ОСОБА_6 перерахував на рахунок ОСОБА_2 у АТ «Приватбанк» через систему Moneygram US майже 30 000 доларів США та 1840 евро (а.с.169 т.1; а.с.5-10 т.2).

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_2 в АТ «Південний» від 25.02.2020 вбачається, що 10.04.2018 ОСОБА_6 перерахував на рахунок ОСОБА_2 30 000 доларів США та 05.10.2018 перерахував 10 000 доларів США (а.с.168 т.1).

Згідно розписки від 10.04.2018 ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_6 кошти в сумі 30 000 доларів США. Грошові кошти отримані ОСОБА_2 шляхом переводу, які він зобов`язується їх повернути 31.12.2027 (а.с.170 т.1).

Відповідно до розписки від 14.09.2017 ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_6 кошти в сумі 30 000 доларів США ті 1850 евро. Грошові кошти отримані ОСОБА_2 шляхом переводу, які він зобов`язується їх повернути до 31.12.2017 (а.с.171 т.1).

Згідно копії договору від 25.03.2019 вбачається, що ОСОБА_2 уклав договір про надання туристичних послуг та повністю сплатив його вартість в сумі 32500 грн., яким на відпочинок до Туреччини були відправлені позивач з двома дітьми (а.с.172-177 т.1).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона на час придбання спірної квартири працювала ріелтором а агентстві «Магнат», відповідач по справі оглядав спірну квартиру з однією жінкою, а у нотаріуса був з іншою, говорив, що чекає на переказ коштів від родича. Вартість квартири складала біля 40000 доларів США.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_2 з 2014 року, вони є друзями, знає колишню дружину відповідача, вони перестали проживати як подружжя з 2016 року. Свідок пояснив, що брат відповідача ОСОБА_6 допомагав йому у придбанні спірної квартири і автомобіля пересилав відповідачу кошти через відділення банку, позичені кошти відповідач повертає і зараз. На момент придбання спірної квартири відповідач проживав з іншою дівчиною. Відповідач утримує своїх дітей, щомісяця пересилає кошти на їх утримання у розмірі 10 000 грн., купує путівки для дітей на відпочинок.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є сестрою її чоловіка, з літа 2019 року сторони не проживають разом, як родичка допомагала сторонам вибирати квартиру, оскільки працювала в ріелторській конторі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона була власницею спірної квартири, на огляд квартири дружина відповідача не приходила, у нотаріуса дружина надавала згоду на її придбання.

V. Оцінка Суду. Норми права, які застосував суд такі.

Вимоги позову пред`явлено про поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з ч.3 ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна подружжя, суд згідно з ч.ч.2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення, а також інтереси неповнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

У розумінні ст.70 СК України обставинами, що мають істотне значення, є факти приховання, знищення, пошкодження спільного майна, витрачання спільних коштів не на потреби сім`ї, нехтування обов`язками матеріального забезпечення сім`ї.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила відступити від принципу рівності часток подружжя і визнати за нею право власності на 1/1 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням положень ч.ч.2, 3 ст.70 СК України.

На підтвердження підстав для відступу від засад рівності часток подружжя, позивач посилалася на те, що вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з травня 2019 року по 01.10.2019 відповідач жодних коштів на утримання спільних дітей не надавав. Одразу після прийняття судом рішення про припинення шлюбу (08.10.2019) відповідач перерахував на картку позивача грошові кошти в сумі 5000 грн., потім 12.11.2019 3000 грн.

Також, позивач стверджує в позові, що крім квартири, у шлюбі за спільні кошти було придбано автомобіль Wolkswagen Passat НОМЕР_1 , намір щодо поділу якого вона мала реалізувати шляхом подачі до суду відповідного позову. Однак, 28.11.2019 представник позивача отримала відповідь з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області про те, що даний автомобіль 27.07.2019 був перереєстрований на ОСОБА_5 .

Позивачка вказує, що відповідач не отримав згоди на відчуження даного автомобіля та фактично приховав його, тому вона має право на збільшення цієї частки за рахунок відчуженого без її згоди спільного майна автомобіля Wolkswagen Passat НОМЕР_1 .

Посилаючись на вказані обставини та те, що до повноліття ОСОБА_3 відповідач повинен буде сплатити 149 436 грн. та до повноліття ОСОБА_4 повинен буде сплатити 79 848 грн., позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Разом з тим, судом не встановлено підстав для відступлення від рівності часток сторін у спільній сумісній власності, визначених ч.2, 3 ст.70 СК України, оскільки наведені позивачкою в позовній заяві обставини не підтверджені належними і допустимими доказами та не відносяться до обставин, що мають істотне значення в контексті ч.2 ст.70 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не знаходять свого підтвердження доводи позивача, що відповідач жодних коштів на утримання спільних дітей не надавав, оскільки в матеріалах справи є копії квитанцій про перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів на утримання дітей (а.с.11-12 т.2). Всього сума складає 34535 грн.

Також, копією договору від 25.03.2019 підтверджується те, що ОСОБА_2 уклав договір про надання туристичних послуг та повністю сплатив його вартість в сумі 32500 грн., відповідно до листа на бронювання до якого зазначено прізвища ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (а.с.172-177 т.1).

Отже, доводи відповідача, що він піклується про дітей, організовував відпочинок ОСОБА_1 разом з дітьми в Туреччині, постійно спілкується з дітьми, підтверджується матеріалами цивільної справи та роздруківками скриншотів СМС переписки з телефонів та соціальних мереж між ОСОБА_2 , його дітьми та ОСОБА_1 (а.с.180-207 т.1).

Доказів того, що на примусовому виконанні у відділі ДВС чи у приватного виконавця знаходиться рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей, позивачем не надано. Так само, не надано позивачем суду доказів, що за відповідачем існує борг по сплаті аліментів та що розмір аліментів, які діти одержують є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, тощо.

Щодо транспортного засобу автомобіля марки Wolkswagen Passat НОМЕР_1 , то такий з 12.01.2019 зареєстрований за ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.07.2019 (а.с.178 т.1), який 27.07.2019 перереєстрований на ОСОБА_5 на підставі договору комісії №7466/19/011398 від 27.07.2019 (а.с.179 т.1).

Отже, дане рухоме майно є набутим за час шлюбу сторін, однак на час вирішення спору про поділ майна подружжя дане майно відсутнє в силу його відчуження ОСОБА_2 , відтак, транспортний засіб поділу як майно подружжя не підлягає в силу його відсутності у спільній власності колишнього подружжя.

Право подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначено статтею 65 СК України, відповідно до положень частини 1 даної норми матеріального права дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

В судовому засіданні встановлено, що укладання між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 договору договору комісії №7466/19/011398 від 27.07.2019 на підставі якого право власності на транспортний засіб було переоформленона ОСОБА_5 , відбулося без згоди дружини ОСОБА_1 , так як надання такої згоди не доведено.

У таких випадках судова практика орієнтує на те, що правочин недійсним не визнається, а той з подружжя, без згоди якого здійснено відчуження рухомої неподільної речі (автомобіля), має право на грошову компенсацію вартості належної частки у спільному майні від іншого подружжя, який здійснив відчуження рухомого неподільного майна без згоди.

Разом з тим, позивачка не ставила таких вимог до відповідача, а визначилась з характером спірних правовідносин щодо відступу від рівності часток сторін у спільній сумісній власності подружжя.

Позивачка визначає вартість автомобілю у розмірі 240 000 грн, посилаючись на акт №01/11 про оцінку транспортного засобу від 11.11.2019 (а.с.97-98 т.1).

Разом з тим, відповідно до копії договору договору комісії №7466/19/011398 від 27.07.2019, на підставі якого право власності на транспортний засіб було переоформлено на ОСОБА_5 , вартість автомобілю визначена у розмірі 20 000 грн.

Отже, вказана розбіжність в ціні спірного автомобілю ставить під сумнів правдивість проведеною позивачем оцінкою транспортного засобу та ціною, вказаною в договорі комісії №7466/19/011398 від 27.07.2019.

Разом з тим, для з`ясування вказаних обставин по справі, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, аніж право, якими суд не володіє та сторонами по справі не заявлялось клопотань (заяв) про призначення судової товарознавчої експертизи.

Тому, у визначенні розміру вартості частки позивача в квартирі, суд не може прийняти до уваги наявні в матеріалах докази.

З огляду на викладене, не підлягають задоволенню вимоги позову.

Щодо наявності боргових зобов`язань, про які наголошує відповідач у своєму відзиві на позов, суд керується наступним.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди з`ясовують справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа.

Судом встановлено, що згідно розписки від 10.04.2018 ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_6 кошти в сумі 30 000 доларів США. Грошові кошти отримані ОСОБА_2 шляхом переводу, які він зобов`язується їх повернути 31.12.2027 (а.с.170 т.1).

Відповідно до розписки від 14.09.2017 ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_6 кошти в сумі 30 000 доларів США ті 1850 евро. Грошові кошти отримані ОСОБА_2 шляхом переводу, які він зобов`язується їх повернути до 31.12.2017 (а.с.171 т.1).

Згідно з частиною другою статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби.

За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 лютого 2013 року у справі №6-163 цс 12.

В досліджуваних судом копіях розписок не вказано про згоду позивача ОСОБА_1 на укладення договорів позики.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Звертаючись до суду із відзивом на позов, ОСОБА_2 зазначав, що, він вказану квартиру придбав не за кошти від ведення спільного господарства, а за кошти, що були взяті у борг у його брата ОСОБА_6 , про що є відповідна розписка та докази проведення вказаних коштів через банк.

При цьому, як зазначено відповідачем, факт отримання ним грошових коштів та використання їх саме на придбання спірного нерухомого майна підтверджується тим, що саме згідно виписки від 21.09.2020 по особистому рахунку ОСОБА_2 вбачається, що з 25.06.2016 по 14.09.2017 ОСОБА_6 перерахував на рахунок ОСОБА_2 у АТ «Приватбанк» через систему Moneygram US майже 30 000 доларів США та 1840 евро (а.с.169 т.1; а.с.5-10 т.2) та згідно виписки від 25.02.2020 по рахунку ОСОБА_2 в АТ «Південний» вбачається, що 10.04.2018 ОСОБА_6 перерахував на рахунок ОСОБА_2 30 000 доларів США та 05.10.2018 перерахував 10 000 доларів США (а.с.168 т.1).

Після отримання коштів в середині вересня 2017 року, вже 07.12.2017 ОСОБА_2 набуто нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (спірна квартира).

Тобто є прямий зв`язок між отриманням грошових коштів й подальшим придбаням квартири та оформлення відповідного права власності на неї ОСОБА_2 в проміжок часу три місяція, що підтверджується копіями вищенаведених виписок по рахункам відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що про наявність боргових зобов`язань, використаних в інтересах сім`ї, а саме на придбання квартири і, тому, цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а питання щодо компенсації боргових зобовязань слід вирішувати в іншому спорі, так як у цій справі таких вимог заявлено не було.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року № 6-486 цс 16.

Отже, в відмовляючи в задоволенні позову в частині відступу від принципу рівності часток подружжя та виділення позивачу нерухомого майна (квартири) в цілому, суд виходить з того, що позивач, у порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, суду не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог та не довела існування обставин, з якими закон пов`язує збільшення частки одного з подружжя у майні при його поділі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна подружжя відмовити повністю.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко