Справа № 464/4041/21
пр.№ 2/464/1295/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Цуняк А.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Зуєва Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати повідомити номер мобільного телефону останньої та повідомляти про зміну такого. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що між сторонами укладено договір щодо місця проживання дитини, визначення розміру участі батька та матері у вихованні та умови здійснення ними права на особисте виховання дитини ОСОБА_5 . Відповідно до умов договору неповнолітня дочка сторін до досягнення нею чотирнадцятирічного віку проживатиме з матір`ю. Відповідач ОСОБА_4 з дочкою проживає в Чеській Республіці та до виїзду дитини за межі України позивач ОСОБА_3 безперешкодно спілкувався з нею. Однак, з січня 2021 року останній позбавлений можливості повноцінно спілкуватись з дитиною, внаслідок перешкод, що чинить відповідач у такому спілкуванні, мотивуючи це різними причинами, та фактично спілкування позивача з дочкою залежить від бажання відповідача. Разом з тим, відповідно до п. 5.1. та п. 5.2, укладеного між сторонами договору, батько має право безперешкодно спілкуватись з дитиною у будь який день тижня, як за допомогою технічних засобів зв`язку (аудіо та відеозв`язку) так і особисто (за умови перебування дитини на території України або перебування батька на території країни постійного проживання чи навчання дитини. Мати не повинна перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, якщо таке спілкування не заподіює шкоду фізичному та психологічному здоров`ю дитини, її моральному розвитку. Оскільки позивач позбавлений можливості спілкуватись з неповнолітньою дочкою, виникла необхідність звернення до суду в вищевказаним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту такого. Додатково зазначив, що позивача ОСОБА_3 не має можливості поїхати до дитини, яка з матір`ю проживає за кордоном, однак через дії з боку відповідача не може також і спілкуватись з дитиною засобами зв`язку. Оскільки дитині лише 7 років, остання не може спілкуватись з батьком без сприяння матері, яка повинна створити належні умови для спілкування дитини з батьком. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що відповідач ОСОБА_4 належно виконує взяті на себе обов`язки за договором між батьками щодо виховання дитини, що підтверджується перепискою у додатку WhatsApp. Із такої переписки видно, що між позивачем, відповідачем та їх дочкою триває активне спілкування. Відповідач постійно інформує позивача про побут, стан здоров`я і дозвілля дочки, сторони обговорюють можливість приїзду позивача до дочки, доцільність сплати аліментів на банківську картку відповідача за місцем її перебування тощо. При цьому, позивачем не обґрунтовано, яким чином останній, маючи намір спілкуватись з дочкою, враховує інтереси дитини, особливості її побуту, бере до уваги готовність, можливість і бажання дочки спілкуватися в час і тривалість, визначену позивачем, особливості її побуту, зокрема, режим її сну, дозвілля, спілкування з друзями, підготовку до школи, а також режим роботи матері. Положеннями договору, укладеного між сторонами, не передбачено обов`язку матері забезпечити наявність мобільного телефону у дитини ОСОБА_5 та повідомляти про зміну номера такого. З огляду на те, що відповідач вважає недоцільним для їхньої малолітньої дочки самостійно користуватися смартфоном, підключеним до мережі Інтернет, зважаючи на її вік та можливий шкідливий вплив гаджету на її фізичну і психічну безпеку. Разом з тим, відповідач готова сприяти позивачу у спілкуванні з дочкою за умови врахування ним обставин, наведених у відзиві, а також графік організації часу дочки упродовж тижня. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради Зуєв Я.М. в судовому засіданні підтримав позов в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23.07.2020 укладено договір щодо місця проживання дитини, визначення участі батька та матері у вихованні та умови здійснення ними права на особисте виховання дочки ОСОБА_5 .

Відповідно до умов такого договору сторони серед іншого досягли згоди про те, що їх спільна дитина ОСОБА_5 до досягнення нею 14 років буде проживати з матір`ю ОСОБА_6 за місцем її постійного проживання.

Пунктами 5.1 та 5.2 вищевказаного договору передбачено, що батько має право безперешкодно спілкуватись з дитиною у будь який день тижня, як за допомогою технічних засобів зв`язку (аудіо та відеозв`язку) так і особисто (за умови перебування дитини на території України або перебування батька на території країни постійного проживання чи навчання дитини). Мати не повинна перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, якщо таке спілкування не заподіює шкоди фізичному та психологічному здоров`ю дитини, її моральному розвитку.

В ході розгляду справи встановлено, що батько бажає брати участь у вихованні малолітньої дитини, яка проживає з матір`ю на території іншої держави, а саме Чеської Республіки.

У зв`язку з цим, спілкування батька з дитиною, у випадку неможливості організації з певних причин особистих зустрічей, можливе лише за допомогою засобів зв`язку.

З наданих суду витягів зі спілкування (переписки) за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» з`ясовано, що між сторонами наявні непорозумінняу питанні спілкування позивача ОСОБА_3 з дитиною. Змістом такої переписки між сторонами підтверджується існування певних перешкод у спілкуванні батька з дочкою.

При цьому, той факт, що таке спілкування відбувалося саме між позивачем та відповідачем і достовірність його змісту, враховуючи також позицію представників сторін, сумніву в суду не викликає.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні (в тому числі за допомогою аудіо- чи відео- зв`язку) з малолітньою дочкою є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.

Підстави для задоволення іншої позовної вимоги відсутні, оскільки достатніх доказів наявності у дитини ОСОБА_5 власного мобільного телефону відсутні.

Суд також звертає увагу на те, що пріоритетом для сторін повинні бути інтереси дитини, які серед іншого вимагають належної поведінки батьків з дотриманням принципів взаєморозуміння та взаємоповаги у питанні спільного виховання дитини.

З відповідача на користь держави необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 908 грн.

Керуючись статтями 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України,ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», статями 2, 81, 89, 141, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) не чинити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) перешкоди у спілкуванні (в тому числі за допомогою аудіо- чи відео- зв`язку) з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2021.

Головуючий Дулебко Н.І.