Єдиний унікальний номер судової справи: 489/1660/21
Провадження № 22-ц/812/1548/21
Постанова

іменем України

13 вересня 2021 року м. Миколаїв справа № 489/1660/21

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

без участі учасників справи,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., у приміщенні цього суду, повний текст якого складено 14 червня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

25 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовувала наступним.

З 2002 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №85 від 12 липня 2007 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, їх син змінив своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та по-батькові з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

На даний час ОСОБА_8 є повнолітнім, навчається на денному відділенні бюджетної форми навчання у Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі Миколаївської обласної ради.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина у зв`язку з навчанням в розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 березня 2021 року до закінчення навчання.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ненадання позивачем доказів того, що син потребує матеріальної допомоги, а він працює та отримує заробітну плату або має інші доходи з яких може сплачувати аліменти та у якому розмірі. Позивач мала довести, що вона не може надати допомогу сину і з яких підстав. До того ж, оскільки син навчається на бюджетній формі навчання, позивачем не надано довідки про розмір отримуваної ним стипендії.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 25 березня 2021 року до закінчення дитиною навчання червень 2022 року.

Стягнуто з відповідача в дохід держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що син відповідача досяг повноліття, але не досяг двадцяти трьох років, продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, і тому не може працевлаштуватися, а тому наявні підстави для стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів того, що син потребує у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги та можливість відповідача надавати таку допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу (пункт 2 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень частини третьої статті 12,частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 21 лютого 2019 року, актовий запис №9, ОСОБА_3 змінив своє прізвище на « ОСОБА_5 » ( а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 лютого 2021 року, актовий запис №11, ОСОБА_9 змінив своє по-батькові на « ОСОБА_7 » (а.с. 12).

На підставі виконавчого листа № 2-541, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 22 червня 2007 року, ОСОБА_1 на користь позивача був платником аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини доходів.

19 березня 2021 року виконавче провадження щодо стягнення аліментів закінчено. Заборгованість по виплаті аліментів відсутня (а.с. 18).

Згідно довідки №97 від 25 березня 2021 року ОСОБА_8 навчається на третьому курсі Миколаївського базового медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради на денному відділенні бюджетної форми навчання. Термін закінчення навчання червень 2022 року (а.с. 17). ОСОБА_8 проживає з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.2-3,7).

Відомостей про наявність у ОСОБА_8 джерел доходів матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали справи не містять доказів не спроможності відповідача надавати сину допомогу на період навчання.Даних про те, що відповідач є непрацездатним та/або має інші аліментні зобов`язання у справі не має.

Зауваження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що позивачем не надано належних доказів того, що він має матеріальну можливість надавати сину допомогу у визначеному розмірі, та про джерело його доходів, не заслуговують на увагу з огляду на змагальність цивільного судочинства (стаття 12 ЦПК України), за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвала апеляційного суду від 21 липня 2021 року про витребування у ОСОБА_1 відомостей про його доходи останнім не виконана.

Із довідки учбового закладу №64 від 28 липня 2021 року, наданої позивачем на запит апеляційного суду слідує, що ОСОБА_8 отримував стипендію лише з вересня по грудень 2018 року, тобто будучи ще неповнолітнім.

Отже, обставин, які б свідчили про відсутність потреби повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі з боку батька не встановлено. Встановивши, що син відповідача ОСОБА_8 навчається у Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі Миколаївської обласної ради на денному відділенні, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу.

Досліджені судом докази свідчать про те, що відсутні категоричні підстави щодо неможливості надання відповідачем утримання сина у визначеному судом розмірі.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що 19 березня 2021 року закінчено виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, з якої слідує, що заборгованість по виплаті аліментів відсутня.

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про матеріальну можливість відповідача надалі, на період навчання, надавати матеріальне забезпечення сину.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки його висновки щодо наявності підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2 є правильними та підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин, відповідно до статті 375 ЦПК України, відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 14 вересня 2021 року.