Справа № 487/1351/20 Головуючий у 1-й інстанції Сухаревич З. М.
Провадження № 22ц/812/1391/21
Провадження № 22ц/812/1443/21
Провадження № 22ц/812/1478/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

9 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

із секретарем: Лівшенкм О. С.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Ткачук Г. М., Свєтликова Д. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»

(далі АТ «Миколаївгаз»),

ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокатка

Долгова Людмили Валеріївна,

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Миколаївгаз Збут»

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Сухаревич З. М. в залі суду в місті Миколаєві о 17 год 10 хвзі складанням його повного тексту 19 травня 2021 року, по справі

за позовом

ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Миколаївгаз Збут»,

АТ «Миколаївгаз»

про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та

відшкодувати компенсацію моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

4 березня та 2 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом та його уточненням до ТОВ «Миколаївгаз Збут», АТ «Миколаївгаз» про визнання неправомірними дій кожного із відповідачів з відключення належної їй квартири АДРЕСА_1 від мережі центрального газопостачання, та зобов`язання товариства за власний рахунок відновити (підключити) газопостачання до квартири ОСОБА_2 , а також відшкодувати на її користь кожним із відповідачів компенсацію моральної шкоди по 15 000 грн.

В обґрунтування вимог зазначала, що на підставі договору про надання послуг з газопостачання вона є споживачем таких послуг, які надаються ТОВ «Миколаївгаз Збут» за відкритим на її ім`я особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою місця постійного мешкання у АДРЕСА_2 .

Взимку 2019 року, у зв`язку з несвоєчасним нарахуванням субсидій, невеликим розміром її пенсії в сумі 1615 грн 19 коп., та загостренням хвороби, вона своєчасно не вносила платежі за отримані послуги. Тому 4 вересня 2019 року, коли вона знаходилася у лікарні, її син, діючи від її імені, звернувся до ТОВ «Миколаївгаз Збут» для укладення договору реструктуризації заборгованості, на виконання якого сплатив 1 508 грн, внаслідок чого цей договір підписано від імені постачальника 6 вересня 2019 року.

Разом з тим 4 вересня 2019 року, без належного попередження, відповідачами припинено постачання газу до її квартири. Повідомлення про припинення газопостачання та наявність боргу в 4 939 грн 42 коп. отримано позивачкою лише 9 вересня 2019 року, вже після відключення.

Тому, з огляду на укладення договору реструктуризації, неналежне повідомлення про можливість відключення від постачання газу, погашення позивачкою боргу до січня 2020 року, вважала, що відповідачами безпідставно не поновлено постачання газу до її квартири з наданням вимоги щодо сплати нею витрат на припинення та поновлення газопостачання.

Внаслідок таких дій позивачка, після перенесеного влітку 2019 року інсульту, знову потрапила до лікарні 17 грудня 2019 року, де знаходилася у тяжкому стані. А в подальшому вимушена була тимчасово переїхати на проживання до сина, так як є особою з інвалідністю 2-ої групи, та для її належного та комфортного проживання необхідно отримувати послуги з газопостачання.

Посилаючись на такі обставини, позивачка зазначала про перенесені нею моральні страждання та хвилювання, заподіяні неправомірними діями відповідачів.

У відзиві на позов ТОВ «Миколаївгаз Збут» заперечував проти задоволення позову, посилаючись на відповідність його дій нормативно-правовим актам, що регулюють надання послуг з газопостачання споживачам, в тому числі: факту несплати позивачкою заборгованості за договором реструктуризації №3 та поточних платежів за лютий-травень 2019 року; неодноразове надсилання постачальником на адресу позивача як споживача послуг попереджень про наявність заборгованості та необхідність її сплати; повернення таких попереджень без вручення споживачу за закінченням терміну зберігання та за відсутності вини постачальника; виконання робіт з припинення постачання газу, та можливості його поновлення, після погашення боргів; та відсутність підстав для відшкодування компенсації моральної шкоди.

На письмовий відзив ТОВ «Миколаївгаз Збут» позивачкою, від імені якої діє адвокатка Долгова Л. В., надані заперечення, в яких вона зазначила, що ТОВ «Миколаївгаз Збут» не дотримана процедура попередження споживача про майбутнє припинення газопостачання, що виключає можливість виконання таких робіт.

У відзиві на позов АТ «Миколаївгаз» вимоги, які пред`явлені до нього не визнав, та пояснив, що діяв у відповідності до приписів Кодексу ГРМ, та отримавши від ТОВ «Миколаївгаз Збут» доручення на відключення споживача від надання послуг з газопостачання, направив самостійно 15 серпня 2019 року рекомендоване повідомлення про наступне відключення, яке було здійснено його представниками 4 вересня 2019 року. Відновлення газопостачання можливо лише за рахунок споживача, та після повного погашення заборгованості.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалено про визнання дій ТОВ «Миколаївгаз Збут», АТ «Миколаївгаз» щодо відключення від мережі центрального газопостачання квартири АДРЕСА_3 споживача ОСОБА_2 , розташованої по АДРЕСА_4 неправомірними, та зобов`язано ТОВ «Миколаївгаз Збут» та АТ «Миколаївгаз» за власний рахунок відновити (підключити) квартиру АДРЕСА_3 до мережі центрального газопостачання. В задоволені вимог про стягнення компенсації моральної шкоди відмовлено. Розподілені судові витрати.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами неправомірно припинено постачання газу до помешкання позивачки, без дотримання процедури її належного повідомлення, яке повинно бути поновлено за рахунок постачальника та оператора системи. Враховуючи наявність у споживача боргу, та незважаючи на не дотримання процедури, підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

Не погодившись з рішенням в частині визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити підключення, АТ «Миколаївгаз» подав в цій частині апеляційну скаргу, у якій посилався на порушення судом норм матеріального права, вказуючи, що судом не враховано приписи Кодексу ГРМ, які не покладають на нього, як оператора ГРМ, обов`язку чекати отримання доказів про вручення повідомлення споживачу, а тому сам факт направлення такого повідомлення на адресу споживача свідчить про належне виконання ним такого обов`язку. В частині відмови у стягненні з нього компенсації моральної шкоди рішення суду не оскаржив.

Аналогічного змісту апеляційна скарга подана від імені ТОВ «Миколаївгаз Збут» на рішення суду в частині визнання його дій неправомірними та покладення обов`язку.

Позивачка ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокатка Долгова Л. В., посилаючись на те, що рішення суду в частині відмови у стягнення компенсації моральної шкоди ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають матеріалам справи, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове про задоволення цих вимог. В іншій частині рішення суду не оскаржила.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представник АТ «Миколаївгаз» вважав доводи необґрунтованими, а рішення суду в частині відмови таким, що ухвалено у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

У відзивах на апеляційні скарги ТОВ «Миколаївгаз збут» та АТ «Миколаївгаз» позивачка ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокатка Долгова Л. В. вважав доводи необґрунтованими, а рішення суду в частині задоволення позову таким, що ухвалено у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з газопостачання, що надаються ТОВ «Миколаївгаз Збут» та АТ «Миколаївгаз», в межах компетенції кожного, за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Відтак, правовідносини сторін стосуються забезпечення відповідачами ТОВ «Миколаївгаз Збут» і АТ «Миколаївгаз» побутових потреб населення як споживачів природного газу.

Такі відносини, що виникають між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила); постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 20 червня 2013 року №709 «Про підвищення якості обслуговування споживачів природного газу»; Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 жовтня 2014 року №184 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2500 (далі Типового договору).

Підпунктом 1 пункту 5.2, підпунктом 1 пункту 6.1, пунктом 6.2 Типового договору, пунктами 21- 23 Правил визначено, що споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами договору та отримувати відповідну інформацію щодо обсягів спожитого газу, ціни тощо, проводити звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акту, а постачальник, в свою чергу, отримувати від побутового споживача плату за поставлений газ, ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві, надавати побутовим споживачам інформацію та проводити звіряння фактично використаних обсягів природного газу.

За відомостями особового рахунку № НОМЕР_1 , що міститься в матеріалах справи (т.1 а.с.12-19, 39, 79-80), споживач ОСОБА_2 здійснює щомісячну оплату за спожитий газ з урахуванням наданих їй соціальних субсидій, але оплату проводить не завжди та не у повній відповідності до наданих їй обсягів газу, внаслідок чого за наявності заборгованості нею 2 січня 2019 року укладено договір реструктуризації боргу за №3 та у подальшому 6 січня 2019 року договір за №662. Загальні суми заборгованості позивачкою погашені та станом на березень 2020 року має місце переплата в розмірі 6 грн 60 коп..

За змістом витягу із особового рахунку борг по оплаті спожитого газу на 1.01.2019 складав 1 046 грн 52 коп., станом на 1.09.2019 загалом складав 4 634 грн 80 коп. (т.1 а.с.39), та був погашений за рахунок внесених сплат на день відключення 4.09.2019 на суму 1 508 грн, та після відключення у період з 15.10.2019 по 3.12.2019 на суму 3 504 грн (т.1 а.с.75-76).

В той же час за вказаний період акти звірки за спожитий та оплачений газ між споживачем та постачальником у справі відсутні.

Відтак, при наявності заборгованості споживача за поставлений постачальником газ, питання погашення заборгованості та можливість припинення газопостачання споживачу повинно здійснюватися у відповідності до процедури та порядку, що встановлені розділом ІІІ вищенаведених Правил та розділом VІІ Типового договору, якими чітко визначається алгоритм дій кожній із сторін за таких обставин.

Так, пунктом 17 розділу ІІІ Правил зазначається, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має право зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення.

Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача.

Пунктом 18 розділу ІІІ Правил передбачено, що у разі оплати простроченої заборгованості за договором на постачання природного газу до зазначеного в повідомленні про припинення газопостачання часу та завчасного (до дня припинення) надання постачальнику підтвердних платіжних документів (а Оператору ГРМ копій) газопостачання побутовому споживачу не припиняється.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІІ Правил припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий природний газ.

Згідно пункту 20 розділу ІІІ Правил відновлення газопостачання споживачу здійснюється за умови оплати простроченої заборгованості за природний газ за договором або складання між постачальником та споживачем графіка погашення заборгованості та відшкодування витрат постачальника на припинення та відновлення газопостачання.

За матеріалами справи ТОВ «Миколаївгаз Збут» 12 червня 2019 року на адресу споживача ОСОБА_2 надіслана вимога-повідомлення про погашення заборгованості, що виникла при сплаті за спожитий газ, із вказанням суми бору в розмірі 5 723 грн 44 коп., сума за яким не відповідає жодному із розрахунків, зазначених в особовому рахунку споживча (т.1 а.с.81-82). Письмове повідомлення споживачу особисто або через члена родини не вручено, а тому повернуто постачальнику за закінченням терміну зберігання без позначки про вручення (т.1 а.с.82).

Незважаючи на це, 24 липня 2019 року ТОВ «Миколаївгаз Збут» як постачальник надіслав оператору ГРМ АТ «Миколаївгаз» для виконання та одночасно до відома споживачу ОСОБА_2 доручення про припинення газопостачання, яке буде припинено з 9.00 години 21 серпня 2019 року (т.1 а.с.83). Це повідомлення споживачем отримано не було та повернуто також без позначки про вручення (т.1 а.с.84).

У серпні 2019 року оператор ГРМ доручення відповідача ТОВ «Миколаївгаз Збут» від 24 липня 2019 року не виконав, та нібито ще раз 15 серпня 2019 року направив повідомлення про наступне відключення, яке споживачем також не отримано (т.1 а.с.157-159). Після чого здійснив відключення газового обладнання від газопостачання природного газу споживача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , без її належного повідомлення та у невстановлену у дорученні дату - 4 вересня 2019 року, і фактично одночасно з подачею нею заяви про реструктуризацію боргу та часткової його сплати, внаслідок чого відключення від газопостачання стало несподіванкою для позивачки.

Ці обставини підтверджені як актом про відключення (т.1 а.с.11, 160), так і письмовим зверненням позивача до постачальника (т.1 а.с.21).

Листами ТОВ «Миколаївгаз Збут» від 27 вересня 2019 року та 5 березня 2020 року у поновленні газопостачання без сплати необхідних платежів позивачки відмовлено (т.1 а.с.36-37).

Посилаючись на відсутність достатніх доходів, несвоєчасну виплату субсидій, наявність статусу особи з інвалідністю 2-ої групи, тривалі хвороби та непомірний тягар витрат, позивачка просила відповідачів про безкоштовне поновлення газопостачання, про що їй було відмовлено, та така відмова стала підставою для звернення споживача до суду за захистом своїх прав.

На підставі наведеного, проаналізувавши обставини справи та вірно застосувавши відповідні норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що незважаючи на наявність заборгованості, яка виникла у споживача за спожитий газ, та стала підставою для використання постачальником свого права на припинення газопостачання споживачу, що було виконано оператором ГРМ за його дорученням, обидва відповідача не дотрималися порядку та процедури, які встановлені Правилами та Типовим договором, оскільки не дочекалися вручення споживачу повідомлення про необхідність погашення заборгованості, припинили постачання газу у не визначений час у дорученні, за наявності здійснення часткового погашення боргу, тим самим позбавивши споживача права на особисте припинення споживання газу, своєчасне укладення договору про реструктуризацію заборгованості або її погашення, що є безперечною підставою для продовження газопостачання без його примусового припинення, і як наслідок без відшкодування додаткових витрат на припинення та поновлення постачання газу.

Сам факт припинення газопостачання відбувся не у визначений постачальником дату та час, а у зовсім іншу дату, що взагалі не могло бути відомо споживачу.

Посилання відповідачів на відсутність їх вини у неотриманні споживачем відповідних повідомлень не є доречним, так як нормативно-правові документи не передбачають можливості припинення газопостачання за відсутності достовірних відомостей про належне повідомлення споживача, від дати отримання якого у подальшому відраховується момент можливого припинення газопостачання.

Тому висновки, що зроблені судом першої інстанції відповідають як обставинам справи, які встановлені ним та перепровірені колегією суддів, так і нормам матеріального права, якими регулюються правовідносини, що виникли між учасниками справи.

За такого, рішення суду в частині визнання дій відповідачів неправомірними та зобов`язання відновити газопостачання за власний рахунок є законним та не підлягає скасуванню або зміні в цій частині.

Вказане не позбавляє сторони урегулювати питання нарахування та оплати заборгованості за поставлений та спожитий газ, але у іншому порядку.

Разом з тим, відмовляючи у стягненні компенсації моральної шкоди на користь споживача при встановлені винних дій відповідачів, суд першої інстанції помилково вважав достатньою компенсацією за заподіяну моральну шкоду сам факт поновлення порушених прав позивачки шляхом відновлення газопостачання до належної їй квартири.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної або юридичної особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є порушення особою прав іншої особи за рахунок вчинення нею неправомірних дій.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

Відтак, у зв`язку із встановленням вини кожного із відповідачів при вчиненні кожним із них неправомірних дій з порушенням відповідної процедури повідомлення споживача про наступне припинення газопостачання, у суду першої інстанції були усі підстави для застосування до ТОВ «Миколаївгаз Збут» та АТ «Миколаївгаз» цивільно-правової відповідальності у виді відшкодування компенсації моральної шкоди на користь споживача.

При цьому позивачкою та її представником у судових засіданнях за допомогою письмових доказів доведена наявність моральної шкоди, заподіяної їй за рахунок протиправної поведінки постачальника та оператора ГРМ.

Тому, визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, у стягненні якої судом першої інстанції на користь позивачки помилково відмовлено, колегія суддів враховує тривалість протиправної поведінки кожного із відповідачів, їх вину в порушенні прав споживача, які встановлені у відповідних нормативних актах, причинний зв`язок між діями відповідачів та погіршенням самопочуття позивачки, яка є особою з інвалідністю 2-ої групи, та тривалість змін в організації її побуту та житті, а також наявність у позивачки на момент відключення заборгованості з оплати послуг газопостачання, про що їй було відомо, та порушення строків надання субсидій з оплати послуг газопостачання, що не пов`язано та не залежить від дій відповідачів, та вважає достатньою компенсацією розмірі в 2 000 грн за рахунок як постачальника газу, так і за рахунок оператора ГРМ.

За такого, рішення суду в частині відмови у стягненні компенсації моральної шкоди підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового в цій частині про часткове задоволення позову, та стягнення на користь позивачки з кожного із відповідачів по 2 000 грн.

На підставі вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню з кожного із відповідачів судовий збір за розгляд справи у судах першої і апеляційної інстанціях у загальному розмірі по 766 грн.

Керуючись статтями 365, 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ТОВ «Миколаївгаз Збут» та АТ «ОГС «Миколаївгаз» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана від її імені адвокаткою Долговою Л. В. задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 травня 2021 року в частині відмови у стягненні компенсації моральної шкоди скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди з ТОВ «Миколаївгаз Збут» - 2 000 грн та з АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - 2 000 грн.

Стягнути на користь держави за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях судовий збір з ТОВ «Миколаївгаз Збут» в розмірі 766 грн 00 коп., з АТ «ОГС «Миколаївгаз» в розмірі 766 грн 00 коп..

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Серебрякової О. В. Локтіонова