КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Кибукевич О.Є.,

за участю:

представника позивача Жулідової І.С. , представника відповідача Марухевича В.Є. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Жулідовою Іриною Сергіївною, яка діє на підставі договору, та Київського національного лінгвістичного університету на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Київського національного лінгвістичного університету про розірвання угоди та за зустрічним позовом Київського національного лінгвістичного університету до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої невиконанням зобов`язань,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Київського національного лінгвістичного університету про розірвання Угоди № 163, укладеної між аспірантом ОСОБА_3 та Київським національним лінгвістичним університетом про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення у зв'язку з істотною зміною обставин.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що 10.10.2011 року між нею та відповідачем було укладено Угоду № 163 про підготовку аспіранта за державним замовленням.

Разом з тим, позивач, посилаючись на положення ст. 652 ЦК України, зазначав, що оскільки обставини, якими вона керувалася при укладенні зазначеної угоди, істотно змінилися, є правові підстави для розірвання вказаного договору.

При цьому, неможливість подальшого виконання Угоди № 163 з підстав, яких позивач не могла передбачити на момент укладення вказаної угоди, остання обгрунтовує наступними обставинами: народження двох дітей та необхідність догляду за ними; хвороба батька та встановлення йому інвалідності 2 групи; проживання у м. Бердичів.

03.10.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Київського національного лінгвістичного університету до ОСОБА_3 про стягнення відшкодування майнової шкоди, завданої невиконанням зобов`язань як аспіранта університету за державним замовленням, у розмірі 75 411 грн. 46 коп. та судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

В обгрунтування зустрічної позовної заяви посилався на те, що Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету від 03.06.2019 року за № 36-а аспірантку ІІІ року навчання з відривом від виробництва за державним замовленням кафедри іспанської та французької філології ОСОБА_3 відраховано з аспірантури 09.05.2019 року як таку, що не виконує індивідуальний план навчання та не приступала до навчання після відпустки по догляду за дитиною віком до 3 років з умовою відшкодування витрат, пов`язаних із навчанням в установленому Угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення від 10.10.2011 року за № 163 порядку, та розірвано вищезазначену Угоду відповідно до пункту 2.6 цієї Угоди.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що згідно з Кошторисом витрат на підготовку аспірантки ОСОБА_3 від 14.06.2019 року загальна сума витрат становить 75 411 грн. 46 коп., відповідач звернувся до суду з цією зустрічною позовною заявою, яку просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено (172-175).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, просить рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції обмежився лише стислим викладом позиції позивача та зазначенням окремих фактичних обставин без наведення, як того вимагають п.п. 3-6 ч. 4 ст. 265 ЦПК України: мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; зазначення, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування (а.с.178-180).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить рішення в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити зустрічний позов.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує на помилковість висновку суду першої інстанції, покладеного в основу свого рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, щодо неможливості позивача оскаржити наказ про відрахування, адже предметом зустрічного позову є відшкодування майнової шкоди, завданої невиконанням зобов`язань (а.с. 197-201).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.03.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 188, 189).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.03.2021 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 призначено до розгляду (а.с. 193).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського національного лінгвістичного університету, та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 204, 205).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.04.2021 року справу за апеляційною скаргою Київського національного лінгвістичного університету призначено до розгляду (а.с. 213).

Представник позивача у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Щодо задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Представник відповідача у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Щодо задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилалася на положення ст. 652 ЦК України та вказувала на наявність правових підстав для розірвання укладеної з відповідачем угоди через істотну зміну обставин, якими вона керувалася при укладенні цієї угоди та не могла передбачити, зокрема: народження двох дітей та необхідність догляду за ним; хвороба батька та встановлення йому інвалідності 2 групи; проживання у м. Бердичів.

У свою чергу, відповідач, обгрунтовуючи свій зустрічний позов, вказував, що оскільки позивача було відраховано з аспірантури 09.05.2019 року як таку, що не виконує індивідуальний план навчання та не приступала до навчання після відпустки по догляду за дитиною віком до 3 років, існують підстави для відшкодування останньою витрати, пов`язані із навчанням.

Так, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10.10.2011 року між ОСОБА_3 , як аспірантом, та Київським національним лінгвістичним університетом було укладено Угоду № 163 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, згідно п.5.3 якої вона набуває чинності після складання вступних екзаменів та зарахування до аспірантури і діє до 10.10.2014 року.

25.04.2019 року позивач звернулась до відповідача про припинення угоди на підставі ст. 652 ЦК України.

Відповідачем була надана відповідь від 06.05.2019 року щодо необхідності з`явитись до відділу науково-дослідної роботи для вирішення питання щодо подальшого навчання в аспірантурі, але не пізніше 10.05.2019 року.

Згідно відмітки у Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, лист Київського національного лінгвістичного університету від 06.05.2019 року за № 775/03 ОСОБА_3 отримала 14.05.2019 року.

У подальшому, а саме 10.05.2019 року, 11.05.2019 року, 13.05.2019 року - 17.05.2019 року комісіями Київського національного лінгвістичного університету були складені відповідні акти про те, що аспірантка III року навчання з відривом від виробництва за державним замовленням кафедри іспанської та французької філології ОСОБА_3 систематично не з`являлась у запропонований Університетом термін (згідно з листом від 06.05.2019 року за №775/03) для вирішення питання щодо подальшого навчання в аспірантурі КНЛУ.

30.05.2019 року Вченою радою Київського національного лінгвістичного університету ухвалено рішення про відрахування аспірантки III року навчання з відривом від виробництва за державним замовленням кафедри іспанської та французької філології ОСОБА_3 , як такої, що не виконує індивідуальний план навчання та не приступила до навчання після відпустки по догляду за дитиною віком до 3 років з умовою відшкодування витрат.

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету від 05.06.2019 року за №36-а аспірантку III року навчання з відривом від виробництва за державним замовленням кафедри іспанської та французької філології ОСОБА_3 відраховано з аспірантури 09.05.2019 року як таку, що не виконує індивідуальний план навчання та не приступила до навчання після відпустки по догляду за дитиною віком до 3 років з умовою відшкодування витрат, пов`язаних із навчанням в установленому Угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення від 10.10.2011 року № 163 порядку, та розірвано вище зазначену Угоду відповідно до пункту 2.6 Угоди.

Так, положеннями п. 5.1 Угоди передбачено, що зміни і доповнення до цієї угоди вносяться шляхом підписання додаткових угод.

Згідно п. 2.6 Угоди відповідач зобов`язався розірвати угоду та відрахувати аспіранта з університету, якщо він (вона) не виконує індивідуальний план навчання, грубо порушує правила внутрішнього розпорядку, а також за здійснення протиправних дій.

Будь-яких інших положень, які б врегульовували питання та умови розірвання угоди з інших підстав, остання не містить.

У свою чергу, згідно із ст.ст.526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, слід зазначити, що ЦК України базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань, прийнятих на себе за договором.

Можливість розірвання або зміни договору у зв`язку з істотною зміною обставин, з яких сторони виходили при укладанні договору, Кодекс пов`язує з певними визначеними випадками, на які безпосередньо вказується в ст.652 ЦК України.

Так, за змістом ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами 1, 2, 4 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Тобто, зі змісту ст. 652 ЦК України вбачається, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, однак в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору.

Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

Отже, розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах.

Крім того, можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.

Однак, жодного доказу, який би свідчив про наявність одночасно у позивача цих умов, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на проживання у м. Бердичів, народження двох дітей, необхідність догляду за ними, хворобу батька та встановлення останньому інвалідності 2 групи не можуть вважатися істотною зміною обставин у розумінні положень ст. 652 ЦК України, а тому не можуть бути підставами для розірвання укладеної між сторонами угоди.

Разом з тим, такі обставини могли би бути підставою для приведення договору у відповідність до цих обставин, проте жодна зі сторін договору не ініціювала це питання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення первісного позову та розірвання угоди у відповідності до положень ст. 652 ЦК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову, з огляду на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах)" від 23.03.2016 року за № 261 встановлено, що підготовка кандидатів та докторів наук, що здійснюються закладами вищої освіти та науковими установами і започаткована до 01 вересня 2016 року, продовжується в межах передбаченого строку підготовки відповідно до законодавства, чинного на момент набрання чинності Законом України від 01 липня 2014 року "Про вищу освіту".

Відповідно до наказу Київського національного лінгвістичного університету від 03.10.2011 року за № 109-а ОСОБА_3 зараховано до аспірантури з відривом від виробництва з 10.10.2011 року, термін навчання - три роки.

Тобто, до правовідносин, що виникли у зв'язку з навчанням в аспірантурі позивача, підлягає застосуванню законодавство, чинне на момент набрання чинності Законом України від 01.07.2014 року "Про вищу освіту", а саме Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року.

Відповідно до п. 22 вказаного Положення аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених п. 19 цього Положення.

Згідно з п. 19 Положення до терміну навчання в аспірантурі або перебування в докторантурі не включається період хвороби (тривалістю понад один місяць), знаходження у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, а також відсутність з інших поважних причин, передбачених законодавством України. Вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи оцінює обставини, що виключили можливість працювати над дисертацією, і визначає термін, на який продовжується навчання в аспірантурі або докторантурі (як правило, не більше одного року).

Як вже зазначалося вище, підставою для відрахування відповідачем аспірантки ІІІ року навчання з відривом від виробництва за державним замовленням кафедри іспанської та французької філології ОСОБА_3 з аспірантури 09.05.2019 року слугувало те, що вона не приступила до навчання після відпустки по догляду за дитиною віком до 3 років.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що наказом від 28.02.2014 року за № 16-а ОСОБА_3 було надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами з 07.02.2014 року по 12.06.2014 року.

Відповідно до наказу відповідача від 01.07.2014 року за № 51а ОСОБА_3 було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного строку з 13.06.2014 року по 20.04.2017 року.

Наказом відповідача від 04.07.2016 року за № 74а ОСОБА_3 надано відпустку до догляду за дитиною віком до трьох років з 06.07.2016 року по 08.05.2019 року.

Тобто, трирічний строк навчання ОСОБА_3 не закінчено на момент відрахування її з університету, а доводи відповідача щодо не виконання нею навчального плану спростовуються вищенаведеними обставинами справи.

Крім того, слід наголосити, що ОСОБА_3 відраховано з аспірантури та розірвано угоду з 09.05.2019 року наказом від 05.06.2019 року, тобто наказ видано через місяць після визначеної дати відрахування.

Відповідно до ст. 73 КЗпП України 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги) - це святковий день, який є вихідним, тобто наказ видано у святковий день, який є вихідним днем.

Більш того, з урахуванням визначеної відповідачем дати відрахування позивача - 09.05.2019 року, надані відповідачем акти про нез`явлення позивача до університету від 10.05.2019 року, 11.05.2019 року, 13.05.2019 року, 14.05.2019 року, 15.05.2019 року, 16.05.2019 року та від 17.05.2019 року, не мають абсолютно ніякого значення для доведеності факту наявності підстав виначених уодою, для її розірвання.

За вказаних обставин, відповідачем не доведено, що причиною заподіяння шкоди відповідачу є неправомірна бездіяльність позивача, яка полягала у грубому порушенні правил внутрішнього розпорядку у формі неявки 09.05.2019 року після закінчення академічної відпустки, а також у невиконанні нею індивідуального плану навчання в аспірантурі, а отже у відповідача відсутні належні правові підстави для вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної невиконанням зобов`язань.

При цьому, слід зауважити, що заявлений відповідачем розмір відшкодування не підтверджується належними, достатніми і допустимими доказами, оскільки наданий кошторис витрат не містить відомостей про період виплати коштів, їх складові, а також даних про встановлення розміру стипендії, про одержання (неодержання) позивачем коштів у період перебування у відпустці по догляду за дітьми

З огляду на наведені обставини, підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, що обгрунтовано встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення понесені сторонами судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Жулідовою Іриною Сергіївною, та Київського національного лінгвістичного університету - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Київського національного лінгвістичного університету про розірвання угоди та за зустрічним позовом Київського національного лінгвістичного університету до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої невиконанням зобов`язань, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 16 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська