Справа № 428/714/21
Провадження № 2/428/239/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований син колишнього власника - відповідач ОСОБА_2 , який згідно з умовами договору купівлі-продажу зобов`язувався знятись з реєстраційного обліку в квартирі до 16 січня 2021 року. Відповідач тривалий час не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні послуги, належне йому майно в квартирі відсутнє. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач є членом родини колишнього власника квартири, не проживає у вказаній квартирі та добровільно з реєстраційного обліку не знімається.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у поданій заяві позивач просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири серії НМР № 047463, посвідченим приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О., реєстр № 52 від 13 січня 2021 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 240264481 від 13 січня 2021 року, яку він придбав у ОСОБА_3 .

З пункту 7 зазначеного договору вбачається, що представник продавця зобов`язався, що ОСОБА_2 зніметься з реєстрації місця проживання до 16 січня 2021 року.

Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 250 від 06.01.2021, а також з довідкою № 1425 від 05.02.2021, виданих відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 .

Однак, як свідчить подана ОСОБА_2 заява на адресу суду, останній визнає позовні вимоги, а отже і той факт, що станом на момент розгляду справи не виконав вимог договору та не знявся з реєстраційного обліку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, не є її власником або членом сім`ї власника, існування реєстрації відповідача в квартирі обмежує право власності позивача, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 18 від 07.09.2020 про сплату судового збору у сумі 840,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І. С. Посохов