ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/566/18Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/934/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря Іванюти О.М.

та сторін:

заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бахір Роман Дмитрович на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Бучацького районного суду від 25 січня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, постановлену суддею Федорончуком В.Б., у цивільній справі №595/566/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 25.01.2019 року в справі №595/566/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням від 25.01.2019 року задоволено частково позов ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної частки(паю). В результаті розгляду кримінального провадження відносно секретаря Цвітівської сільської ради Бучацького району ОСОБА_6 , 10 листопада 2020 року винесено ухвалу щодо звільнення останньої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366КК України, на підставі ст.45КК України, у зв`язку з дійовим каяттям. Згідно вищезазначеної ухвали, 06.03.2018 року в секретаря Цвітівської сільської ради Біди Г.М., яка відповідно до ч.3 ст. 18 КК України і примітки 1до ст.364 КК України, є службовою особою у зв`язку із постійним здійсненням функцій представника місцевого самоврядування, виник злочинний умисел, спрямований на складення службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, а саме, довідки №102 від 06.03.2018 року. Отже, ухвалою Бучацького районного суду від 10 листопада 2020 року визнано довідку №102 від 06.03.2018 року фальшивою, зміст якої не відповідає дійсності. Вищевказана довідка була єдиним доказом у справі №595/566/18, що підтверджувала факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 і на підставі якої суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 . Останній не проживав спільно з ОСОБА_5 , а тому не прийняв спадщину згідно ст. 1268 ЦК України. Вищезазначений факт має вирішальне значення для вирішення справи і є істотним для постановлення правильного рішення у справі, так як на його підставі можна зробити висновок про відсутність у ОСОБА_3 права на спадкове майно.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд рішення Бучацького районного суду від 25 січня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що вважає ухвалу суду такою де порушено норми матеріального та процесуального права та просить скасувати ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року у справі №595/566/18 та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги нововиявлену обставину - факт підробки довідки №102 від 06.03.2018 року, яка підтверджувала факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 та на на підставі якої суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 . Судом не враховано, що ОСОБА_3 не проживав спільно з ОСОБА_5 , а тому не прийняв спадщину згідно ст. 1268 ЦК України. Останній постійно з 2005 року проживає з матір`ю в Італійській республіці, яка виїхала туди на постійне проживання у 2002-2003 роках. Вказує, що спадкодавець ОСОБА_5 ніколи за своє життя не проживала в будинку за адресою АДРЕСА_1 . Остання була лише зареєстрована за вищевказаною адресою (оскільки вона мала пільги зі сплати комунальних послуг), а все своє життя проживала в цьому селі по АДРЕСА_2 вдвох зі своїм чоловіком, а після його смерті проживала сама.

У відзиві представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 із доводами викладеними в апеляційній скарзі не погоджується. Позивач вважає ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 02.07.2021 року у справі №959/566/18 про перегляд рішення Бучацького районного суду від 25.01.2019 року за нововиявленими обставинами законною і обґрунтованою і такою, що винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить залишити ухвалу Бучацького районного суду від 02.07.2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що вказані заявником обставини не є нововиявленими.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, у ній викладених.

Інші учасники справи до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року в справі №595/566/18 позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті баби ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_3 , та 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 2,51 га, що знаходиться в селянській спілці « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 залишено без задоволення та рішення суду від 25 січня 2019 року - без змін.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року в справі №595/566/18 за нововиявленими обставинами, заявник посилався на те, що ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.11.2020 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та кримінальне провадження відносно неї закрито. Даною ухвалою встановлено, що 06.03.2018 року секретар Цвітівської сільської ради Біда Г.М., склала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме, довідку №102 від 06.03.2018 року. ОСОБА_1 вважав, що це є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами оскільки вищевказана довідка, яка визнана фальшивою була єдиним доказом у справі №595/566/18, що підтверджувала факт спільного проживання позивача ОСОБА_3 з померлою ОСОБА_5 і на підставі якої суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 так як останній не проживав спільно з померлою, а тому не прийняв спадщину згідно ст. 1268 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд виходив з того, що зазначені заявником обставини не можна вважати нововиявленими обставинами в розумінні статті 423 ЦПК України; наведені заявником обставини не спростовують висновки, покладені в основу рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року в справі №595/566/18 та в постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року, якою рішення Бучацького районного суду від 25 січня 2019 року залишено без змін.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, а також докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги нововиявлені обставини, а саме ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, де зазначено, що довідка №102 від 06.03.2018 року є неправдивою та слугувала доказом обставини спільного проживання позивача з спадкодавцем, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, колегія суддів вважає необгрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року в справі №595/566/18 та постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року, якою рішення Бучацького районного суду від 25 січня 2019 року залишено без змін встановлено, що позивач ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований разом із спадкодавцем за адресою по АДРЕСА_3 , що в силу статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття. Судами встановлено, що позивач ОСОБА_3 народився і проживав разом з бабою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і матір`ю ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_3 . Проживали вони однією сім`єю, мали спільний побут, вели спільне господарство. На день смерті баби ОСОБА_5 , ОСОБА_3 був зареєстрований за вказаною адресою, іншого житла не мав.

Таким чином, позивач був таким, що на час відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року в справі №595/566/18, якою встановлені дані обставини ОСОБА_1 в касаційному порядку не оскаржував.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ухвала Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України та наведені заявником обставини не спростовують висновки, покладені в основу рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року в справі №595/566/18 та в постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року, що позивач ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований разом із спадкодавцем за адресою по АДРЕСА_3 , що в силу статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття.

Таким чином дані обставини були встановлені при розгляді справи по суті, їм дано правову оцінку судом першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги свідчать про незгоду заявника з рішенням суду та по суті є переоцінкою доказів, які були оцінені судом в процесі розгляду справи.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог ст. 423 ЦПК України та не є підставою для перегляду судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла переконання, що ухвала постановлена судом з дотриманням вимог процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бахір Роман Дмитрович - залишити без задоволення.

Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді