справа №619/4227/21
провадження №2-о/619/62/21
Рішення

іменем України

30 серпня 2021 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 619/4227/21,

ім`я (найменування) заявника та заінтересованої особи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

вимоги заяви: про видачу обмежувального припису.

Виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 терміном на 6 місяців, а саме: заборонити йому перебувати у місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю заявника шляхом заборони перебування ОСОБА_2 у зазначеному вище будинку; заборонити йому вести листування, телефонні переговори та контактувати з нею через інші засоби зв`язку, посилаючись на те, що 08.08.2017 вони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає з нею. Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, обов`язки та регулярне вживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв, що призводить до актів домашнього насильства. З 2018 року в сім`ї систематично після вживання алкогольних напоїв, у присутності малолітньої дитини, вчиняється домашнє насильство щодо неї, з приводу чого викликалася поліція, яка жодних дій для запобігання домашньому насильству не вчинила, після чого вона була побита своїм чоловіком і боялася викликати поліцію. Домашнє насильство виражається у тому, що чоловік їй регулярно наносить тілесні ушкодження, щипає, штовхає у присутності дитини, у якої після цього виникають нервові приступи. Крім того, домашнє насильство виражається у формі психологічного тиску шляхом висловлювання нецензурною лайкою та погрозами вбити та закопати її. Кривдник постійно пише, телефонує їй вдень і вночі та погрожує. Її чоловік колишній працівник поліції, тому виклики поліції не дають позитивного результату.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.08.2021 провадження по справі відкрито, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.08.2021.

ОСОБА_1 свою заяву підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати без її участі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином телефонограмою від 26.08.2021, відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України та шляхом оголошення 26.08.2021 на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_2 про явку у судове засідання та його неявку без поважних причин, суд вважає можливим розгляд справи без його участі.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_1 з 08.08.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

Від спільного подружнього життя заявник та заінтересована особа мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

Як убачається з листа ГУ НП в Харківській області від 12.08.2021, відповідно до даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» 02.06.2018 на спецлінію служби «102» надходило повідомлення від ОСОБА_1 про домашнє насильство, яке зареєстровано в Дергачівському РВ ГУНП в Харківській області в ІП «Єдиний облік» за №5479, однак до приїзду наряду поліції конфлікт було вичерпано. 01.08.2021 на спецлінію служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про домашнє насильство, відомості про яке зареєстровано в ІП «ЄО» ВП №3 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області за №7961 та розгляд якого триває до теперішнього часу. ОСОБА_2 з 16.05.2014 по 19.08.2014 проходив службу у ГУМВС України в Харківській області за посадою - міліціонер батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Слобожанщина» та звільнений у зв`язку з не проходженням випробувального терміну в період іспитового строку (а.с.8-10).

Як убачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення 01.08.2021 ОСОБА_1 звернулася з заявою, у якій просила прийняти заходи до її чоловіка ОСОБА_2 , який спричинив їй тілесні ушкодження, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, та принижує її людську гідність (а.с. 15-16).

Зазначений вище факт став підставою для звернення заявниці за захистом своїх та своєї дитини прав до Дергачівської РДА, Верховної ради України, Департаменту соц.захисту ХОДА, Голови ХОДА, ВП № 3 ХРУП №3 (а.с.23-24).

Заявниця зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 3 Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

Згідно з пунктами 2, 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, яким є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

3 вересня 2020 року у справі «Levchuk v. Ukraine» ЄСПЛ зауважив, що, відхиляючи позов жінки про виселення колишнього чоловіка, національні суди продемонстрували нездатність провести всебічний аналіз ситуації та оцінити ризик майбутнього психологічного та фізичного насильства щодо заявниці та дітей. ЄСПЛ констатував, що така відповідь судів на позов заявниці про виселення її колишнього чоловіка не відповідає позитивному зобов`язанню держави забезпечити ефективний захист заявниці від домашнього насильства

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ураховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису щодо заінтересованої особи, оскільки наведені ОСОБА_1 обставини містять ознаки застосування відносно останньої психологічного та фізичного насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом ураховано, що ОСОБА_2 протягом тривалого періоду часу принижує та ображає ОСОБА_1 за місцем її проживання, вчиняє щодо неї психологічний та фізичний тиск, про що свідчать неодноразові звернення заявника до правоохоронних органів, які не призвели до припинення переслідувань останньої з боку кривдника.

Отже, суд дійшов висновку, що з метою недопущення у майбутньому переслідування ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 , оцінивши фактори небезпеки (ризики), вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, вважає пропорційним втручання у права і свободи заінтересованої особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи, та доцільним тимчасово обмежити упродовж шести місяців права ОСОБА_2 по відношенню до заявника шляхом покладення обов`язків, передбачених п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 26 Закону, оскільки остання, як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому суд вважає, що тимчасове обмеження користування кривдника житловим приміщенням з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи та видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника і дитини від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який упродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з заявником.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20).

Щодо обмежувального припису про усунення перешкод у користуванні майном, що є особистою приватною власністю заявника шляхом заборони перебування ОСОБА_2 у зазначеному вище будинку, суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки ч. 2 ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, в т.ч. усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи.

При цьому, суду не надано доказів того, що житловий будинок АДРЕСА_1 являється об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави (ч. 3 ст. 350 ЦПК України).

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-265, 268, 350-1 - 350-8, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині заяви відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , що за умисне невиконання обмежувальних приписів передбачена кримінальні відповідальність за ст. 390-1 КК України.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) заявника, заінтересованих осіб:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко