ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 953/16512/19

провадження № 22-ц/818/1183/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Короленка-23»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Короленка-23» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року, ухвалене суддею Губською Я.В., -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Короленка-23» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 125,6кв.м., В період з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх обов`язків з оплати членських внесків, до яких входять оплата послуг з утримання будинку та прибудинкової території, послуг з централізованого опалення, водопостачання, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість перед ОСББ «КОРОЛЕНКА-23» в розмірі 17 944,20 грн.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь суму заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у розмірі 17944,20 грн., 6250,00 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року позов ОСББ «Короленка-23» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Короленка-23» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у розмірі 17944,20грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Короленка-23» судовий збір в розмірі 1921грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі, окрім обставин, які викладені нею у відзиві на позовну заяву, посилається на те, що суд першої інстанції нічим не обгрунтував свою правову позицію погодився з доводами позивача без жодних нарікань щодо наданого останнім розрахунку заборгованості станом на 01 січня 2019 року в розмірі 10 839,43грн. Це ж саме стосується і розрахунку заборгованості за період з 01 січня 2019 року по 31 липня 2019 року, якому суд також не надав жодної оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Короленка-23» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач рішення суду не оскаржує.

Оскільки рішення суду оскаржується відповідачкою лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь ОСББ «Короленка-23» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у розмірі 17944,20грн., суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію юридичної особи за ініціативою власників квартир та нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_2 створено та зареєстровано ОСББ «Короленка-23».

Згідно акту приймання-передачі житлового будинку від 01 серпня 2018 року на баланс позивача ТОВ «ЖЕУ-7» було передано активи житлового будинку АДРЕСА_2 .

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим №2606, належить квартира АДРЕСА_3 та є споживачем послуг які надає їй позивач.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (надалі Закон).

У статті 1 Закону наведено визначення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частинами 1, 4 статті 4 Закону передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно ч.ч.13,14,15 ст.6 Закону установчі збори приймають рішення про створення об єднання і затверджують його статут. Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації. Державна реєстрація змін до статуту об`єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

19 липня 2018 року рішенням загальних зборів співвласників (протокол № 1 від 19 липня 2018) було затверджено редакцію Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЕНКА-23».

Згідно п.1 вказаного Статуту, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку КОРОЛЕНКА-23» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Згідно п.1 роз.ІІ даного Статуту метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством.

Пунктом 3 роз.ІІ Статуту визначено, що завданням та предметом діяльності Об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Положеннями ч.9 ст.10 Закону передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема: затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Частиною 20 цієї статті визначено, що до компетенції правління відноситься, серед іншого, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Відповідно до ч.2 роз.ІІ Статуту ОСББ «Короленка-23» співвласники квартир, серед іншого, зобов`язані виконувати обов`язки, передбачені Статутом Об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

З матеріалів справи вбачається, що протоколом Загальних зборів ОСББ «Короленка-23» №2 від 17 січня 2019 року (додаток до протоколу №2) на 2019 рік було затверджено тариф для житлових приміщень в розмірі 10,10грн. за кв.м.

У подальшому протоколом Загальних зборів ОСББ «Короленка-23» від 27 червня 2019 року №4 (додаток №5) з липня 2019 тариф для житлових приміщень було змінено з 10,10грн. за кв.м на 10,77грн.

Зазначені протоколи у встановленому законом порядку не оскаржені, недійсними не визнані, є чинними, а тому підлягають обов`язковому виконанню мешканцями (співвласниками) будинку, у тому числі відповідачем.

Відповідно до ст.ст.13, 14 Закону послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) віднесено до житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 1 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Статтею 17 Закону передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі.

У позовній заяві ОСББ «Короленко-23» зазначає, що у зв`язку зі неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань щодо оплати комунальних послуг, а саме з утримання будинку та прибудинкової території, опалення, підігріву води, за останньою утворилась заборгованість в розмірі 17 944,20грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що за період з січня 2019 року по липня 2019 року відповідачці нараховано за оплату комунальних послуг 26 710,04грн. При цьому, за період з січня по червень 2049 року заборгованість нарахована із розрахунку тарифів 10,1грн. за кв.м, а за липень 2019 року 10,77грн. за кв.м. Тобто, за тарифами, які були затверджені протоколами Загальних зборів ОСББ «Короленка-23» №2 від 17 січня 2019 року (додаток до протоколу №2) та від 27 червня 2019 року №4 (додаток №5).

Також зазначено, що за відповідачкою мається заборгованість станом на 01 січня 2019 року в розмірі 10 839,43грн.

В рахунок погашення боргу відповідачкою сплачено 18 252,56грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості згідно розрахунку складає 19 296,21грн. = (26 710,04грн. + 10 839,43грн.) - 18 252,56грн.

Між тим, згідно наданих позивачем письмових пояснень (а.с.240а, 240б, 240в) заборгованість в розмірі 10 839,43грн. нарахована за листопад та грудень 2018 року. При цьому зазначив, що оскільки відповідачка не визнає борг через відсутність рішень загальних зборів за листопад та грудень 2018 року, ними здійснено розрахунок сум, які б підлягали сплаті, якщо б відповідачка сплачувала за житлово-комунальні послуги у випадку відсутності ОСББ, тобто самостійно, на підставі рахунків отриманих від комунальних служ, розмір яких складає 4 832,55грн. (за листопада 2018 року) та 4 832,55грн. (за грудень 2018 року), а усього 9 665,10грн.

Таким чином, фактично розмір заборгованості за період з листопада 2018 року по липень 2019 року становить 18 122,58грн. = (26 710,04грн. + 9 665,10грн.) - 18 252,56грн.

Колегія суддів погоджується із вказаним розміром заборгованості, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідачка не користувалася наданими послугами, тобто відмовилася від їх надання у встановленому законом порядку, або ж доказів на підтвердження ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачкою суду надано не було.

Свого розрахунку на спростування розрахунку позивача відповідачкою також не надано.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 17 944,20грн., в той час як апеляційним судом, згідно наданих позивачем розрахунку, встановлено, що розмір заборгованості складає 18 122,58грн.

Згідно положень ч.ч.1, 6 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахування викладено, з відповідачка на користь позивача підлягає стягненню заборгованості в розмірі 17 944,20грн., тобто в межах позовних вимог.

Посилання ОСОБА_1 стосовно неможливості ознайомитися на стенді ОСББ про тарифи, що містяться в протоколах засідання правління №02 04_02 від 04 лютого 2019 року, № 01/09 02 від 9 березня 2019 р., № 04 від 02 квітня 2019 р., № 05 03- 05 від 03 травня 2019 р., № 06 03_05 від 03 червня 2019 р., №10 01 _08 від 01 серпня 2019 року, колегією не приймаються, оскільки, рішення, прийняті правлінням згідно цих протоколів є чинними, доведені до відома відповідача, у встановлено законом порядку вони не скасовані.

Доводи ОСОБА_1 , що відповідно до додатку до протоколу Загальних зборів ОСББ «Короленка-23» №2 від 17 січня 2019 року тариф для житлових приміщень на 2019 рік на місяць становить 10,10грн. є помилковими.

Так, частиною 1 ст.20 Закону передбачено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Протоколом Загальних зборів ОСББ «Короленка-23» №2 від 17 січня 2019 року вирішено, що розподіл оплати за газ проводити згідно лічильника тепла, а за їх відсутності за квадратними метрами.

Таким чином, тарифи передбачені у додатку до протоколу Загальних зборів ОСББ «Короленка-23» №2 від 17 січня 2019 року визначені із розрахунку за один квадратний метр, а не за один місяць.

Крім того, як вбачається із протоколу Загальних зборів ОСББ «Короленка-23» №2 від 17 січня 2019 року ОСОБА_1 була присутня на засіданні загальних зборів (а.с.21 на звороті, а.с.23 на звороті).

Посилання ОСОБА_1 щодо здійсненою нею передплатою за комунальні послуги, у зв`язку з чим за нею відсутня заборгованість за комунальними послугами спростовуються вищенаведеними розрахунками.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.С. Кругова