Номер провадження: 22-ц/813/7230/21
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Іванцової Зої Анатоліївни та представника ОСОБА_2 адвоката Чумаченка Святослава Олександровича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат. В обґрунтування вимог позивач зазначала, що вони з відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є курсантом денного відділення закладу вищої освіти Одеського морехідного коледжу рибної промисловості імені Олексія Соляника 1-го рівня акредитації згідно з наказом про зарахування від 01.08.2018 року на контрактній формі навчання. У зв`язку з тим, що син потребує матеріальної допомоги, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 4000 грн на місяць, до досягнення сином 23 років. Разом з тим, позивач зазначає, що вона самостійно оплачує суму контракту за навчання сина в коледжі та за 2 роки вже сплатила 30 000 грн. Посилаючись на ч.1 ст..141 СК України, 185 СК України, просила стягнути з відповідача на свою користь половину витрат, зокрема 15 000 грн., понесених нею за навчання сина.

Відповідач позов визнав частково. Посилаючись на своє безробіття та на похилий вік своїх батьків, які є непрацездатними та потребують від нього матеріальної допомоги, просив стягнути з нього 2000 гривень аліментів щомісячно на утримання сина. Щодо вимог позивача про стягнення з нього додаткових витрат просив відмовити, оскільки 29 квітня 2018 року він під відеозапис надав сину на навчання 2 000 доларів США, а 04 жовтня 2019 року на рахунок відповідача додатково перерахував 10 000 гривень для оплати навчання сина.

06 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про зменшення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат та просила стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн., визнавши передачу відповідачем на навчання сина 10 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його навчання в навчальному закладі «Одеський морехідний коледж рибної промисловості ім.О.Соляника» в сумі 4000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 27 листопада 2019 року, але не пізніше ніж до досягнення ним 23 років. У задоволенні позову в іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення аліментів у розмірі 4000 грн на місяць, представник ОСОБА_1 адвокат Іванцова Зоя Анатоліївна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 2000 грн щомісячно, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Так, представник ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги виписку по рахунку матері відповідача - ОСОБА_4 , оскільки, на думку представника, вона не є доказом доходу ОСОБА_1 . Відповідачем надавалися суду належні докази: довідки з центру зайнятості про перебування відповідача з 29.04.2020 року на обліку, як безробітній та податкової служби про відсутність у відповідача у період з 04 кварталу 2016 року по 03 квартал 2019 року жодних доходів, проте суд їх безпідставно до уваги не взяв.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягненні додаткових витрат на дитину, представник ОСОБА_2 адвокат Чумаченко Святослав Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року в цій частині скасувати та ухвалити нове про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у заявленому розмірі (5000 грн). Так, представник зазначає, що кошти, які відображені на відеозаписі, надавалися відповідачем не на оплату навчання, а за вирішення «супутніх» питань при вступі до навчального закладу, які не можуть вважатися додатковими витратами.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванцової Зої Анатоліївни залишити без задоволення, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Чумаченка Святослава Олександровича задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з того, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач може її надавати в заявленому розмірі. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вже надав сину грошові кошти на навчання у розмірі 2000 доларів США, що підтверджується відеозаписом долученим відповідачем до матеріалів справи. Надана відповідачем сума перевищує заявлену до стягнення позивачем суму додаткових витрат, тому підстав для задоволення в цій частині не має.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, а рішення суду в частині підстав та обґрунтування відмови у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат вважає за необхідне змінити.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач та відповідач мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13).

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.09.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.12).

ОСОБА_3 є студентом за контрактом денного відділення державного вищого навчального закладу «Одеське морехідне училище рибної промисловості ім..О.Соляника» згідно договору № 308/18 від 14.08.2018 року. Термін навчання з 01.09.2018 року по 07.07.2022 рік. Відповідно договору, вартість навчання за 1 календарний рік складає 15 000 грн.(а.с.17-21).

Відповідач - ОСОБА_1 має посвідчення особи моряка Серія АВ528526 від 17.06.2014 року, термін дії якого подовжено до 05.12.2023 року (а.с.25).

Відповідно до довідки Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 19.11.2019 року, у єдиному Державному реєстрі документів моряків міститься інформація стосовно документів, виданих ОСОБА_1 , а саме: свідоцтво суднового кухара 4 розряду № 00108/2009/08 від 06.03.2009 року, видане капітаном Одеського морського торговельного порту, який вже має статус «Анульований»; підтвердження до свідоцтва суднового кухара від 06.03.2009 року, від 13.02.2014 року, видані капітаном Одеського морського торговельного порту, які вже мають статус «Анульовані»; свідоцтво фахівця з початкової підготовки для здійснення вантажних операцій на танкерах (на нафтових танкерах і танкерах хімовозах) № 10801/2015/08 від 27.02.2015 року, видане капітаном Одеського морського торговельного порту, який має статус «Дійсний» та свідоцтво суднового кухаря № 12251/2015/08 від 05.06.2015 року, видане капітаном Одеського морського торговельного порту, який також має статус «Дійсний» (а.с.25-26).

Відповідно до довідки а.с.31, ОСОБА_1 16.05.2019 року перетинав кордон України.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», на рахунок матері відповідача ОСОБА_4 , у період з 26.11.2018 року по 02.01.2020 року компанія Alison Management corp, Аthens Greece (Афіни, Греція) нараховувала заробітню плату ОСОБА_1 , загальна сума якої за вказаний період становить 12 195,32 доларів США.

При цьому, при вирахуванні середнього заробітку відповідача, суд виходить з поточного відпрацьованого календарного року відповідача. Так, відповідно вказаної довідки, у 2019 році заробітня плата відповідача склала 9 795,55 доларів США, що в середньому в місяць складає 816 доларів США.

Встановивши, що дитина навчається в коледжі на контрактій формі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а батько з урахуванням його заробітної плати та стану здоров`я може надавати таку допомогу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову про стягнення аліментів на дитину у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Іванцової Зої Анатоліївни, що суд безпідставно взяв до уваги виписку по рахунку матері відповідача - ОСОБА_4 , оскільки вона містить відомості про доходи останньої, а не ОСОБА_1 є неспроможніми, оскільки зі змісту вказаної довідки вбачається, що на рахунок матері відповідача, компанія Alison Management corp, Аthens Greece (Афіни, Греція) перераховувала заробітню плату відповідача. Так, в призначенні платежу (деталі операції), зазначені реквізити іноземної компанії - Alison Management corp, Аthens Greece (Афіни, Греція), прізвище та імя відповідача англійською мовою ОСОБА_5 , англійською мовою заробітня плата - „wage, та місяць, за який вона нарахована (а.с.231-232).

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно не взяв до уваги довідку з центру зайнятості про перебування відповідача на обліку, як безробітній, також є неспроможніми, оскільки відповідач став на облік в центр зайнятості вже після звернення позивача з цим позовом до суду.

Також колегія суддів не приймає до уваги довідку з податкової служби від 20.02.2020 року (а.с.63) про відсутність у відповідача з 04 кварталу 2016 року по 03 квартал 2019 року доходу, оскільки довідка з АТ КБ „Приватбанк (а.с.231-232) доводить протилежне.

Разом з тим, вказуючи на своє безробіття та відсутність доходу починаючи з 04 кварталу 2016 року, апелянт не доводить джерела (джерело) походження коштів, за які він існує та задовольняє власні потреби, матеріально забезпечує своїх непрацездатних батьків, за які він оплачував аліменти за рішенням суду від 07.12.2012 року, заборгованість по аліментам та штрафу, а 18.03.2020 року повністю погасив всю заборгованість по аліментам одним платежем на суму 38 701,20 грн. (а.с.192-193), за які він давав на навчання сина 2000 доларів США, 10 000 грн… та з урахуванням якого джерела доходу відповідач готовий сплачувати на утримання сина аліменти у розмірі 2000 грн.

Таких доказів відповідачем не представлено, а наведені вище обставини лише доводять про задовільний матеріальний стан відповідача та його спроможність сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому позивачем розмірі, що складає до речі, лише 18,5% від його заробітньої плати.

Щодо апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Чумаченко Святослава Олександровича про стягнення додаткових витрат на дитину, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201цьогоКодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду Українивід 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17.

Вказаними вище правовими нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітнього сина, а передбачають наявність у батька лише аліментного зобов`язання.

Таким чином вартість навчання повнолітньої дитини до досягнення нею 23 річного віку враховується судом при визначенні розміру аліментів в порядку ст..199 СК України та додаткові витрати на повнолітню дитину не стягуються.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто правила ст. 185 СК України застосовуються до нього до набуття 17.10.2019 року ним повноліття.

Проте, в даному випадку, понесені в 2018 році та за 2 місяця 2019 року витрати на навчання сина викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною спеціальності. Навчання дитини в коледжі/технікумі/університеті/тощо з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які у розумінні ст. 185 СК України передбачають можливість стягнення з батьків додаткових витрат. Наведеною нормою (ст.185 СК України) не передбачено обов`язку нести додаткові витрати пов`язані зі здобуттям дитиною спеціальності. До повноліття дитини у батьків наявне зобов`язання аліментного утримання дитини, а також приймання участі у додаткових витратах, які повинні бути викликані особливими обставинами, які в даному випадку, з наведених позивачем обставин оплата контракту - не є особливими у розумінні ст. 185 СК України.

Відповідні правові висновки щодо застосування ст.185 СК України наведені в постановах ВС від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц; від 10.10.2019 року у справі № 638/13860/16-ц; від 16.10.2019 року у справі № 219/1766/18, від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19; від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19; від 25.02.2020 року у справі № 521/4397/17; від 01.04.2020 року у справі № 521/16268/18.

При таких обставинах, колегія суддів вважає за необхідне змінити підстави та обґрунтування відмови у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат у відповідності до мотивувань, викладених в цій постанові суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідаючи на доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Чумаченко Святослава Олександровича, колегія суддів зазначає, що при дослідженні судом відеозапису, було встановлено, що відповідач дійсно передав сину особисто в руки на навчання 2000 доларів США. Доводи апелянта, що ці кошти надавалися на вирішення «супутніх» питань при вступі до навчального закладу є неспроможніми, оскільки матеріали відеозапису таких даних не містять та вказані доводи не впливають, не доводять та не вирішують питання про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання слід залишити без змін, а рішення суду в частині вимог щодо додаткових витрат змінити в частині підстав та обґрунтувань відмови у позові.

На підставівикладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванцової Зої Анатоліївни залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Чумаченка Святослава Олександровича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року змінити в частині підстав та обґрунтування відмови у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 31.08.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова