Ухвала

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 752/19104/19

провадження № 61-13844ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення доказів у якій, просила допитати свідків, призначити по даній справі судову почеркознавчу експертизу та витребувати докази.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів залишено без розгляду.

У серпні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку

у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У пунктах 2 та 3 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову

у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову

в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт

8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті

2 ЦПК України).

Тлумачення пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України та частини першої та другої статті 406 ЦПК України дає підстави для висновку, що оскаржена ухвала про залишення без розгляду заяви про забезпечення доказів не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується

у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

На підставі викладеного та згідно частини другої статті 406 ЦПК України касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року, про залишення без розгляду заяви про забезпечення доказів підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 406 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року у справі № 752/19104/19 повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков