Справа № 352/171/21
Провадження № 2/352/433/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої -судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Шпек В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку будинковолодіння, -

в с т а н о в и в :

Позивачі 29.01.2021 р. звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частку будинковолодіння.

Заявлений позов обґрунтовували тим, що вони зареєстровані та постійно проживають з дня свого народження у будинковолодінні АДРЕСА_1 . Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2018 р., яке набрало законної сили згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 17.12.2018 р., визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння, видане виконкомом Слобідської сільської ради 06.11.2000 р. на підставі рішення Тисменицького райвиконкому від 21.09.1990 р. № 178, зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 06.11.2000 р. у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 47; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 29.12.2014 р.; визнано за третьою особою ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою позивачів, право власності на 1/6 частку у праві власності на спірне будинковолодіння. Вказані судові рішення залишені без зміни постановою Верховного Суду від 24.09.2020 р. 16.10.2018 р. сестра повідомила позивачів про зміст судового рішення від 16.10.2018 р. Вказаним судовим рішенням встановлені обставини про те, що спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, у якому станом на 01.01.1991 р. проживали шість членів двору, у тому числі малолітні ОСОБА_5 , 1986 року народження, ОСОБА_2 , 1988 року народження, та ОСОБА_1 , 1990 року народження. Ці шість членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині. У відповідності з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Просили визнати за кожним з позивачів право власності на 1/6 частину спірного будинковолодіння на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, від їх представника - адвоката Круця В.М. надійшла заява, у якій останній просив справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримав і просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані та постійно проживають у будинковолодінні АДРЕСА_1 .

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2018 р. (а.с.11-21), яке набрало законної сили згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 17.12.2018 р. (а.с.22-33), у цивільній справі № 352/283/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання права власності на частку домоволодіння позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння, видане виконкомом Слобідської сільської ради 06.11.2000 р. на підставі рішення Тисменицького райвиконкому від 21.09.1990 р. № 178, зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 06.11.2000 р. у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 47; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 29.12.2014 р.; визнано за ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою позивачів, право власності на 1/6 частку у праві власності на спірне будинковолодіння.

Вказані судові рішення залишені без зміни постановою Верховного Суду від 24.09.2020 р. (а.с.34-38).

Вказаними судовими рішеннями встановлені обставини про те, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. У будинковолодінні станом на 01.01.1991 р. проживали шість членів двору, у тому числі малолітні ОСОБА_5 , 1986 року народження, ОСОБА_2 , 1988 року народження, та ОСОБА_1 , 1990 року народження. Ці шість членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині.

У відповідності з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ринкова вартість спірного будинковолодіння на даний час складає 530600 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна (а.с.44-56).

Відповідно до вимог ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Згідно вимог ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності з вимогами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідач не визнає права власності позивачів на частку будинковолодіння, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову. За кожним з позивачів слід визнати право власності на 1/6 частину спірного будинковолодіння на праві спільної сумісної власності як за членами колишнього колгоспного двору.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 316, 317, 321, 392 ЦК України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку будинковолодіння задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 530600 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 530600 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: Круць Володимир Миронович , м. Івано-Франківськ, вул. А. Мельника, 10, корп. 7, офіс 2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 07.09.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець