ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2021/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6149/21 Категорія: на ухвалу Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

Секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Державне агентство меліорації та рибного господарства України;

особа, яка подає апеляційну скаргу Державне агентство меліорації та рибного господарства України в особі представника Даценко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційну Державного агентства меліорації та рибного господарства України на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2021 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Позарецької С.М. у Придніпровському районному суді м. Черкаси 29.09.2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання незаконним та скасування наказу про припинення дії контракту та звільнення з посади, -

в с т а н о в и в :

27.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з позовом до Держрибагенства про визнання незаконним та скасування наказу про припинення дії контракту та звільнення з посади, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Держрибагенства № 17-к від 06.09.2021 року про припинення дії контракту та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва». Позивач просив звільнити його від сплати судового збору, на підставі п.п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як особу з інвалідністю 2 групи.

27.09.2021 року разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що з 01.09.2021 року по даний час, він перебуває на лікарняному у зв?язку із хворобою. В той же час йому стало відомо, 06.09.2021 року т.в.о. голови Держрибагенства Забуза А. прийняв наказ № 17-к від 06.09.2021 року про припинення дії контракту та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» з підстав, передбачених пп. л), н) п.5.3 Контракту №1 від 12.04.2021року, згідно п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що наказ про його звільнення є безпідставним та незаконним, оскільки ним не було допущено жодного порушення законодавства щодо використання та збереження державного майна, і він не допускав будь-якого невиконання показників ефективності використання державного майна, прибутку і майнового стану підприємства.

ОСОБА_1 вважає, що підставою для його звільнення фактично стала бездіяльність попереднього керівництва підприємства, вчинена у 2019 році, яка полягала у невжитті заходів з розірвання укладених договорів відповідального зберігання державного майна, що спричинило продовження строку дії таких договорів та протиправне вибуття державного майна з володіння державного підприємства.

Натомість ОСОБА_1 було призначено на посаду директора у квітні 2021 року, а в період 2017-2019 роки він не виконував обов`язків керівника підприємства та жодних порушень законодавства не вчиняв, а тому факт порушення ним умов контракту будується виключно на матеріалах аудиту зробленого за період часу, що не стосується роботи ОСОБА_1 керівником підприємства. Отже, заявник вважає, що наказ про його звільнення прийнятий передчасно, та за відсутності підстав, визначених контрактом.

ОСОБА_1 стверджує, що у разі скасування судом спірного наказу про його звільнення, він продовжить виконувати роботу за посадою керівника підприємства, що утруднить виконання рішення суду.

Він посилається у заяві, що оскільки до винесення судом рішення по даній справі спірний наказ Держрибагенства про звільнення ОСОБА_1 буде діяти, то можуть відбутись неодноразові зміни керівництва ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва», що у разі задоволення судом позову унеможливить поновлення ОСОБА_1 на посаді, потребуватиме звернення заявника до суду з іншим позовом щодо цього, а тому такі обставини значно ускладнюють поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду з метою забезпечення можливості справедливого та ефективного захисту порушених прав заявника в межах одного судового провадження за даним позовом ОСОБА_1 .

У зв?язку з вищезазначеним, ОСОБА_1 просить суд вжити такий захід забезпечення позову, як встановлення заборони Держрибагенству вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну та призначення директора (керівника) юридичної особи ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва».

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Держрибагенству України вчиняти будь-які дії, спрямовані на призначення директора (керівника) юридичної особи Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва - до набрання законної сили судовим рішенням про розгляд по суті цивільної справи № 711/6149/21. В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Державне агентство меліорації та рибного господарства України в особі представника Даценко Т.М. подало апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник Держрибагенства Даценко Т.М. вказує, що суд, забезпечивши позов в даній справі шляхом, заборони Держрибагенства вчиняти будь-які дії спрямовані на призначення директора (керівника) юридичної особи ДП«Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» до набрання законної сили судовим рішенням про розгляд по суті цивільної справи № 711/6149/21 фактично без належних на те підстав постановив під сумнів рішення суб?єкта владних повноважень, втрутившись у його повноваження без надання правової оцінки підставам для такого рішення, а тому тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.

Скаржник посилається, що суд, заборонивши Держрибагенству вживати дії щодо зміни керівництва компанії, які надані йому відповідно до норм чинного законодавства, порушив ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Враховуючи вищевикладене, представник Держрибагенства Даценко Т.М. просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2021 року у справі № 711/6149/21 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у забезпеченні позову. Стягнути з позивача на користьДержрибагенства понесені судові витрати.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, надані в режимі відео конференції, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки ґрунтується на не повному і об?єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин заяви про забезпечення позову, судом допущено порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на призначення директора (керівника) є цілком адекватним та необхідним заходом для забезпечення позову, задля забезпечення справедливого та ефективного захисту порушених прав в межах одного судового провадження за позовом позивача без нових звернень до суду.

Колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Позов забезпечується, зокрема, і забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку із застосуванням відповідних заходів.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб?єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов?язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Із аналізу статей 150- 153 ЦПК України слід дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову це є сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливими виконання рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції разом з позовною заявою, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій вказує, що з 01.09.2021 року по даний час він перебуває на лікарняному у зв?язку із хворобою. В той же час йому стало відомо, що 06.09.2021 року т.в.о. голови Держрибагенства Забуза А. прийняв наказ № 17-к від 06.09.2021 року про припинення дії контракту та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» з підстав, передбачених пп. л), н) п.5.3 Контракту №1 від 12.04.2021 року, згідно п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

Позивач зазначає, що наказ про його звільнення є безпідставним та незаконним, оскільки ним не було допущено жодного порушення законодавства щодо використання та збереження державного майна, і він не допускав будь-якого невиконання показників ефективності використання державного майна, прибутку і майнового стану підприємства.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не взяв до уваги, що оскаржуваною ухвалою суд фактично заборонив Держрибагенству вчиняти відповідні дії, право на вчинення яких йому надано відповідними нормативно-правовими актами. Тобто, забезпечення позову у такий спосіб фактично є перешкодою для реалізації Держрибагенством його прав, визначених законом, зокрема, право Держрибагенства на призначення директора (керівника) юридичної особи.

Суд першої інстанції забезпечив позов у заборонений законом спосіб, оскільки відповідно до ч. 11 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб?єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Також позивачем по цій справі не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим позивачем ОСОБА_1 способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду саме у вказаній позовній заяві.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого та безпідставного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв?язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону, та дійшов помилкового і передчасного висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову з вищевказаних підстав, допустивши порушення вимог процесуального права, тому вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали суду першої інстанції є обґрунтованими та підлягають задоволенню апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують хибні висновки суду щодо часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, а тому вимоги апеляційної скарги Державного агентства меліорації та рибного господарства України в особі представника Даценко Т.М., у зв`язку із порушенням вимог процесуального права підлягає задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Державного агентства меліорації та рибного господарства України в особі представника Даценко Т.М. підлягає задоволенню, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання незаконним та скасування наказу про припинення дії контракту та звільнення з посади підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу, ухвалу скасовано, а позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2270 грн. слід компенсувати за рахунок держави на користь Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2021 року про часткове задоволення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання незаконним та скасування наказу про припинення дії контракту та звільнення з посади - скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволення заяви про забезпечення позову.

Судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2270 гривень компенсувати за рахунок держави на користь Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 3 грудня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук