УХВАЛА

10.02.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі судового засідання Кобець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність в.о. начальника Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Ткачова А.,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника в листопаді 2020 р. звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обв`язки начальника Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника - 1/7 квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати зняти арешт, накладений в грудні 2003 постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні Білим О.П. АА № 351958.

Скарга мотивована тим, що на виконанні Дніпровського районного відділу ДВС м.Херсона перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-741 виданого 21.05.2003р. Дніпровським районним судом м.Херсона. В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Білим О.П. було накладено арешт на все майно, що належало боржнику ОСОБА_1 а саме: на 1/7частину квартири АДРЕСА_1 . Заявник дізналася про арешт лише в вересні 2020 р. з в`язку з чим звернулася до ВДВС з заявою про зняття арешту, але отримала відмову. У відповіді зазначено про відсутність на виконанні виконавчих проваджень де б боржником виступала ОСОБА_1 , виконавче провадження закінчено та знищено, тому неможливо встановити факт відсутності заборгованості.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2020 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд.

09.02.2021р. на адресу суду надійшов відзив на заяву в якому представник ВДВС просить відмовити в задоволенні заяви. Відзив обґрунтований тим, що здійснивши моніторинг бази даний Автоматизованої системи ВП встановлено, що на виконанні відділу не перебуває виконавчих проваджень з примусового виконання рішень судів та рішень інших органів відносно ОСОБА_1 , що унеможливлює вчинення будь-яких виконавчих дій в тому числі і зняття арешту.

Заявник та її представник в судове засідання за викликом суду не з`явилися, представник заявника надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Просила заявлені вимоги задовольнити та зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

Представник Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності приходить до наступного.

На виконанні Дніпровського районного відділу ДВС м.Херсона перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-741/2003 виданого 21.05.2003р. Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави державного мита в сумі 51 гривня.

Державним виконавцем в грудні 2003 році винесена постанова про накладення арешту № АА 351958 на все належне ОСОБА_1 майно.

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 05.01.1995 року Акціонерним товариством «Херсонські комбайни» на підставі розпорядження № 1631 ОСОБА_1 є власницею 1/7 частина квартири АДРЕСА_1 .

З відзиву та відповіді в.о. начальника Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) №56728 від 23.09.2020р. вбачається, що моніторинг бази даних автоматизованої системи ВП встановлено, що на виконанні відділу не перебуває виконавчих проваджень з примусового виконання рішень судів та рішень інших органів відносно ОСОБА_1 . Виконавче провадження в рамках якого винесена постанова № АА 351958 знищено і встановити факт погашення заборгованості неможливо.

Сторони виконавчого провадження за ч.1 ст. 447 ЦПК України мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник в вересні 2020 р. зверталася до Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з її майна та отримала відповідь від 23.09.2020 про те, що станом на зазначену дату у відділі державної виконавчої служби відсутні відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 . Виконавче провадження в рамках якого винесена постанова № АА 351958 знищено.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості; власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищені.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 40 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч.3 вказаної статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа.

Частиною 3 зазначеної статті Закону встановлено, що У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження в рамках якого накладався арешт на майно боржника знищено, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув, а арешт, який залишився не знятий з майна заявника порушує її права, як власника , суд приходить до висновку, що подана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом зобов`язання посадової особи органу державної виконавчої служби усунути порушення прав ОСОБА_2 шляхом зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони його відчуження серії АА № 351958.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 12, 13, 258-261, 268, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність в.о. начальника Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Ткачова А. - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Зобов`язати посадових осіб Дніпровського районного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії АА № 351958, виданої в грудні 2003р. державним виконавцем ДВС Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона Білим О.П. за виконавчим листом № 2-741/2003 власником якого є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , об`єкт обтяження: 1/7 частина квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.В.Войцеховська