Справа №442/4354/21
Провадження №2/442/1024/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання - Малик О.Я.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Дрогобицька міська рада -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_3 , яка до смерті проживала у АДРЕСА_1 .

Покійна мама за життя успадкувала після смерті своєї мами ОСОБА_4 половину будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_2 . Тітка склала заповіт, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. 20.04.2016 року за реєстровим номером 126. Згідно вказаного заповіту на випадок своєї смерті тітка зробила розпорядження щодо належного їй майна - все майно, яке буде належати заповідачу на момент смерті заповіла їй - ОСОБА_1 .

Як спадкоємець по заповіту вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевської Т.С., у зв`язку з чим було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за номером 15/2021 від 11.03.2021 року.

26.04.2021 року постановою №99/02-31 приватний нотаріус Манзілевська Т.С. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини за спадкодавцем не було зареєстровано речове право - право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Згідно технічного паспорту загальна площа будинку становить 107 кв.м., житлова 37,4 кв.м., до будинку, який позначений на плані літ.А- 1 відноситься веранда а1, веранда а2, сходи а, прибудова А-1, сарай Е, гараж В, літня кухня Б, тамбур б, сарай Г, вбиральня Д, вбиральня Є, сарай З, огорожа 1, замощення 1.

Вказаний будинок побудований ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на земельній ділянці площею 611 кв. м., виділеній на підставі рішення Дрогобицької міської ради депутатів трудящих № 679 від 04.05.1954 року.

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 03 вересня 2007 року по справі №2-2417/07 за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької ДПІ про визнання права власності на спадкове майно, третя особа ОСОБА_6 , за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі вказаного рішення суду за відповідачкою ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду по справі №2- 1462/11 від 06 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про розподіл спадкового майна та визнання права власності :

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно сарай літ "Е" та вбиральню літ. "Є", що в будинковолодінні АДРЕСА_2 по спадкуванню за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинне будівництво - самочинно переобладнала в майстерню приміщення, літ. "А-1 2-2", літ. "аі 2-1; 2-3" та гараж літ. "В".

Виділити у власність ОСОБА_2 в основній частині житлового будинку АДРЕСА_2 приміщення житлової кімнати позначене на плані літ. 2-2.

Другому співвласнику житлового будинку АДРЕСА_2 залишено в основній частині житлового будинку АДРЕСА_2 приміщення позначене на плані літ. 1-2, 1-3.

Виділено у власність ОСОБА_2 частину горищного простору, що розташований над тими приміщеннями, які виділені їй у власність в основній частині будинку, зокрема, над приміщенням літ 2-2 (план на додатку №6 арк. 1).

Другому співвласнику житлового будинку АДРЕСА_2 залишити частину горищного простору, що розташований над й ого приміщеннями, які залишаються йому в основній частині будинку за варіантом розподілу, зокрема над приміщеннями літ. 1- 2, літ. 1-3 (план на додатку 6 арк. 1).

Виділено у власність ОСОБА_2 частину огорожі літ. "1" 23,61 кв.м., частину замощення літ. "І" 6,3 кв.м., що в будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Другому співвласнику будинковолодіння АДРЕСА_2 залишити вбиральню літ. "Д", частину огорожі літ. "1" 23,6 кв.м., частину замощення літ. "І" 6,3 кв.м.

Фактична (реальна) частка ОСОБА_2 в основній частині жилого будинку АДРЕСА_2 після розподілу становить 1/2 ід. частину, а в будинковолодінні АДРЕСА_2 13/25 ід.частин.

Фактична (реальна) частка 2-го співвласника в основній частині жилого будинку АДРЕСА_2 після розподілу становитиме 1/2 ід. частину, а в будинковолодінні АДРЕСА_2 12/25 ід.частин.

Фактична (реальна) частка ОСОБА_2 в жилому будинку АДРЕСА_2 з урахуванням самочинних прибудов до житлового будинку становить 13/50 ід.частин.

Фактична (реальна) частка 2-го співвласника в жилому будинку АДРЕСА_2 з урахуванням самочинних прибудов до житлового будинку становитиме 37/50 ід.частин.

Фактична (реальна) частка ОСОБА_2 в будинковолодінні АДРЕСА_2 з урахуванням самочинних прибудов до житлового будинку та побудованих господарських будівель складає 3/10 ід.частин.

Фактична (реальна) частка 2-го співвласника в будинковолодінні АДРЕСА_2 з урахуванням самочинних прибудов до житлового будинку побудованих господарських будівель становитиме 7/10 ід.частин.

При розгляді даної цивільної справи Дрогобицьким міськрайонним судом встановлено, що спірний житловий будинок побудований на земельній ділянці площею 611 кв. м., виділеній на підставі рішення Дрогобицької міської ради депутатів трудящих № 679 від 04.05.1954 року . Відповідно до заповіту №1- 1365 від 13.04.1983 року, ОСОБА_4 заповіла належну їй частку будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , яка постійно проживала у вказаному будинку і вважається такою, що прийняла спадщину і нею побудовано житлову прибудову, що на схемплані позначено літ. "А1 - 1-4"; сіни, що на схемплані позначено літ. "а2 1-1; 1- 2"; літню кухню, що на схемпдані позначено літ. "Б"; тамбур, що на схемплані позначено літ. "б"; сарай що на схемплані позначено літ. Т"; сарай, що на схемплані позначено літ. "З"; півпідвал, що на схемплані позначено літ. "II".

З викладеного вище вбачається, що спірний житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами поділений між відповідачкою та другим співвласником - спадкодавцем ОСОБА_3 , однак не відбулося реєстрації у визначеному законом порядку права власності як на окремі об`єкти нерухомого майна виділених часток співвласників у житловому будинку з господарськими спорудами. За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю - ОСОБА_3 на час смерті - виділену частину житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 .

Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, вона не має можливості належним чином оформити свої спадкові права, а тому вважає єдиним правовим способом відновлення свого порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності

Позивач в судове засідання не з`явився, від її представника поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Дрогобицька міська рада в судове засідання не з`явився подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно.

26.04.2021 року постановою №99/02-31 приватний нотаріус Манзілевська Т.С. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини за спадкодавцем не було зареєстровано речове право - право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Тому відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР.

Відповідно до ст.ст.524, 534 ЦК України 1969р. спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не «входять до кола спадкоємців за законом.

Статтею 525 ЦК УРСР передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За правилами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст.ст.14 , 549 ЦК УРСР якщо спадкоємці є неповнолітні, то від їхнього імені діють їх законні представники - батьки, опікуни, в т.ч. і що стосується прийняття спадщини від імені неповнолітнього. Який має право на спадкування по заповіту.

Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (в редакції на момент відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим май ном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Відповідно до частини другої статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до кінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме п.5, правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, що відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов' язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недій сним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівельі споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

За життя спадкодавець - ОСОБА_3 зверталася до- суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . 05 вересня 2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом постановлено рішення по справі № 442/5967/14, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . Однак це рішення скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

З урахуванням викладених вище обставин фактично покійна ОСОБА_3 набула у власність в порядку спадкування після смерті своєї мами ОСОБА_4 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідну частину житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 (в т.ч. з урахуванням рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 06 квітня 2015 року та даних технічного паспорту на будинок), а саме: приміщення позначене на плані 1-2 площею 16,9кв.м, 1-1 - площею 5,9кв.м., 1-3 площею 12,3кв.м., 1-4 площею 20,5кв.м.; сіни, що на схемплані позначено літ. "а2 1-1; 1-2"; літню кухню, що на схем плані позначено літ. "Б"; тамбур, що на схемплані позначено літ. "б"; сарай, що на схемплані позначено літ. "Г"; сарай, що на схемплані позначено літ. "З"; півпідвал, що на схемплані позначено літ. "II", однак право власності на це май но не офрмила.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позов про визнання права, власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності,- територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом постановою від 26.04.2021 року відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, позивачка є єдиним спадкоємцем по заповіту щодо спірного майна, яка вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з незалежних від неї причин у видачі такого їй була відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на приміщення позначене на плані 1-2 площею 16,9 кв.м, 1-1 - площею 5,9 кв.м., 1-3 площею 12,3 кв.м., 1-4 площею 20,5кв.м.; сіни, що на схемплані позначено літ. "а2 1-1; 1-2", тамбур, що на схемплані позначено літ. "б", півпідвал, що на схемплані позначено літ.»І», що знаходяться у житловому будинку по АДРЕСА_2 та господарські споруди за цією адресою: літню кухню, що на схем плані позначено літ. «Б», сарай, що на схем плані позначено літ. «Г»; сарай, що на схем плані позначено літ. «З»; вбиральню позначену літ. «Д»; частину огорожі літ. «1» - 23,6 кв.м., частину замощення літ. «і» - 6,3 кв.м., як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Крамар