Справа № 344/1640/21
Провадження № 22-ц/4808/1318/21
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Мелещенко Л.В. 30 червня 2021 року в м. Івано-Франківську, повний текст якої виготовлений 2 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_3 , про визнання права власності на будинковолодіння та земельну ділянку, витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 . Просив визнати за ним право власності на будинковолодіння та земельну ділянку з кадастровим номером :11:002:0017, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та витребувати вказані будинковолодіння і земельну ділянку із чужого незаконного володіння.

24.06.2021 року представник приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. адвокат Павликівська Г.М. подала клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що існують рішення та ухвали судів, які вступили в законну силу, про той самий предмет і з тих самих підстав. Так, щодо позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на будинковолодіння та земельну ділянку з кадастровим номером :11:002:0017, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та витребування їх із чужого незаконного володіння, то такі вимоги були предметом розгляду в справі №344/1587/16-ц (рішення Івано-Франківського міського суду 23.01.2019 року та постанова Верховного Суду від 21.09.2020 року). Щодо посилання позивача на реєстровий номер №1152 від 17.05.2007 року та реєстровий номер №1164 від 17.05.2007 року та щодо нікчемності правочинів, то таким судами дано оцінку в рішеннях, постанові Верховного Суду від 06.12.2019 року по справі №344/18932/18, постанові Верховного Суду по справі №344/16968/16-ц та постанові Верховного Суду по справі №344/3509/17. При цьому ОСОБА_2 є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а отже не є стороною справи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.06.2021 року клопотання представника відповідача приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. адвоката Павликівської Г.М. про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що в якості підстав даного позову посилався на перебування відповідача ОСОБА_3 станом на дату подання цього позову особою, у якої виникло право власності на спірне нерухоме майно з моменту державної реєстрації 17.05.2007 року Договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки (реєстровий номер 1164) у Державному реєстрі правочинів шляхом внесення до нього запису під реєстраційним номером 2092593; нечинність нотаріальної дії, виконаної ОСОБА_4 17.05.2007 року за реєстровим номером 1164, та нікчемність спірного Договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, зареєстрованого ОСОБА_4 17.05.2007 року за реєстровим номером 1164 через недодержання сторонами вимог законодавства при його нотаріальному посвідченні; невизнання відповідачами права власності позивача на належне йому спірне нерухоме майно, та втрата позивачем правовстановлюючих документів через допущені відповідачем ОСОБА_4 порушення охоронюваного Конституцією і законами України права приватної власності на позивача на вільне розпорядження належним йому нерухомим майном; наявність передбачених ст.ст. 387, 392 ЦК України правових підстав для визнання за позивачем права власності на вказані домоволодіння та земельну ділянку та витребування їх із чужого незаконного володіння.

Разом з тим судом першої інстанції не наведено жодних обґрунтувань та висновків щодо того, чи збігаються підстави спору у цивільних справах №344/1640/21 та №344/1587/16-ц, і яким чином.

Зазначає, що предметом оцінювання по справі №344/1587/16-ц був Договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, зареєстрований ОСОБА_4 17.05.2007 року за реєстровим номером 1152, а не 1164 як у даній справі. Також у даної справи не тотожний склад сторін справі, що розглядається.

Вказує, що у справі №344/1587/16-ц вимоги про визнання права власності на нерухоме майно та витребування його з чужого незаконного володіння є похідними від вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, і по суті не розглядалися через встановлення судом відсутності підстав для задоволення вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю підтримує подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) вказано, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі №924/1473/15 (провадження №12-15гс19) зазначено, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просив визнати за ним права власності на будинковолодіння та земельну ділянку з кадастровим номером :11:002:0017, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та витребувати вказані будинковолодіння і земельну ділянку із чужого незаконного володіння (т. 1, а.с. 1-36).

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року у справі №346/6812/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. про визнання договорів купівлі-продажу від 07.09.2009 року будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 недійсними, визнання зазначеного майна спільною сумісною власністю подружжя, виділення у власність 1/2 його частини, витребування майна з чужого володіння та усунення перешкод в його користуванні, було задоволено апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 09.04.2015 року скасовано та постановлено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т. 1, а.с. 149-153).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2017 року у справі №0907/18628/2012 залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року за нововиявленими обставинами у вищевказаній цивільній справі (т. 1, а.с. 154-156).

Також рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року у справі №344/1587/16-ц відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинковолодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року за реєстровими номерами 1152 та 1164, та позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, виселення ОСОБА_6 та невідомих осіб з будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташовані в АДРЕСА_1 , вселення ОСОБА_1 у вказане будинковолодіння (т. 1, а.с. 157-161).

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі №344/1587/16-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишено без змін (т. 1, а.с. 162-166).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2021 року відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року за нововиявленими обставинами (т. 1, а.с. 167-169).

Постановою Верховного Суду від 06.12.2019 року у справі №344/18932/18 залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без змін ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17 травня 2007 року (т. 1, а.с. 170-172).

Постановою Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі №344/17247/19 залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без змін рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Івано-Франківська, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 , про визнання незаконною бездіяльності міського голови м. Івано-Франківська, зобов`язання внести зміни до розпорядження Івано-Франківського міського голови від 15 травня 2007 року №270-р «Про оформлення права власності на нерухоме майно» шляхом виключення з додатку 1 до цього розпорядження пункту під порядковим номером №107 про оформлення за ОСОБА_1 права приватної власності на домоволодіння на АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 173-180).

Таким чином предмет позову у справі, що переглядається, збігається з предметом позову у справі №344/1587/16-ц.

Що стосується доводів апелянта про те, що у вказаній справі приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. виступає в якості третьої особи, тоді як у новому позові відповідачем, до якого і заявлена вимога про визнання за позивачем права власності на будинковолодіння та земельну ділянку, то такі не заслуговують на увагу.

Як зазначено в правових висновках в постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №362/5007/14-ц (провадження №61-11574св19), нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Таким чином, нотаріус не є відповідачем у справах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.

Крім того судом першої інстанції вірно зазначено, що дане питання також вирішувалося при перегляді в касаційному порядку підстав закриття провадження у справі №344/18932/18 за позовом ОСОБА_1 про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17 травня 2007 року. Так, Верховним Судом в постанові від 06.12.2019 року вказано, що віднесення приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Кучак Н.В. (співвідповідач у цивільній справі №344/3509/17) до складу третіх осіб у цивільній справі №344/18932/18 не змінює процесуальної природи складу учасників цивільної справи, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт також стверджував, що ним заявлено даний позов з інших підстав, ніж у вищевказаних справах. Зокрема, перебування відповідача ОСОБА_3 станом на дату подання цього позову особою, у якої виникло право власності на спірне нерухоме майно з моменту державної реєстрації 17.05.2007 року Договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки (реєстровий номер 1164) у Державному реєстрі правочинів шляхом внесення до нього запису під реєстраційним номером 2092593; нечинність нотаріальної дії, виконаної ОСОБА_4 17.05.2007 року за реєстровим номером 1164, та нікчемність спірного Договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, зареєстрованого ОСОБА_4 17.05.2007 року за реєстровим номером 1164 через недодержання сторонами вимог законодавства при його нотаріальному посвідченні; невизнання відповідачами права власності позивача на належне йому спірне нерухоме майно, та втрата позивачем правовстановлюючих документів через допущені відповідачем ОСОБА_4 порушення охоронюваного Конституцією і законами України права приватної власності на позивача на вільне розпорядження належним йому нерухомим майном; наявність передбачених ст.ст. 387, 392 ЦК України правових підстав для визнання за позивачем права власності на вказані домоволодіння та земельну ділянку та витребування їх із чужого незаконного володіння.

Разом з тим, судом встановлено, що реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_3 та невизнання відповідного права за позивачем, як і посилання на вимоги ст.ст. 387, 392 ЦК України, є загальними фактами при зверненні ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності на майно та витребування його із чужого незаконного володіння. А твердження про те, що в справі №344/1587/16-ц не давалась оцінка реєстраційному запису №1164, а тільки №1152, є безпідставними, оскільки в цій справі позивачем заявлялись вимоги щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинковолодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року за обома вказаними реєстровими номерами, і судом було вірно встановлено допущення технічної помилки при реєстрації договору під номером 1152 замість 1164 та надано оцінку діям нотаріуса.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутність підстав для закриття провадження у справі з огляду на те, що у справі №344/1587/16-ц вимоги про визнання права власності на нерухоме майно та витребування його з чужого незаконного володіння є похідними від вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, і по суті не розглядалися. Оскільки, як вбачається з копій судових рішень по даній справі, зазначені вимоги були заявлені позивачем в окремій справі, об`єднаній з іншою під загальним номером №344/1587/16-ц, та є предметом позову в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Отже висновки суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, на законність оскаржуваної ухвали суду не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Л.В. Василишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 10 вересня 2021 року.