Єдиний унікальний номер судової справи № 2-3845/10
Провадження № 22-ц/812/1662/21 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

06 вересня 2021 року м. Миколаїв справа №2-3845/10

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника ТОВ «Спектрум Ессетс» - Земщук О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду о 08 год. 40 хв., під головуванням судді Притуляк І.О., за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

17 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (далі ТОВ «Спектрум Ессетс» або Товариство) звернулося до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Заявник вказував, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 72 791,72 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12 листопада 2009 року складає 581 736,84 грн., а також державне мито в розмірі 1700 грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну сторони у виконавчих документах та подальших виконавчих провадженнях з виконання зазначеного судового рішення.

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 36/33428/11.04-08 від 11 січня 2021 року, виконавчий лист № 2-3845/10 з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», 30 березня 2017 року повернутий стягувачу ПАТ «КБ «Надра» за адресою: вул. Січових Стрільців, 15, м. Київ.

З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку від 26 лютого 2021 року №089-60-276/21 було повідомлено, що виконавчий лист №2-3845/10 відсутній, інформацією щодо місцезнаходження Фонд не володіє.

Посилаючись на те, що виконавчий документ з 03 березня 2017 року не пред`являвся до виконання та втрачений при пересиланні засобами поштового зв`язку, що унеможливлює виконання судового рішення, стягувач просив поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Спектрум Ессетс» відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що ТОВ «Спектрус Ессетс» не набуло права пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі, оскільки первісний кредитор пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання ще до укладення договору про відступлення прав вимоги.

В апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали, просило її скасувати і прийняти постанову, якою задовольнити заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Заявник вказував, що судом першої інстанції не у повному обсязі досліджено обставини поважності причин пропуску ТОВ «Спектрум Ессетс» строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також не надано належної оцінки доказам заявника щодо втрати виконавчого листа.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подав.

У суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Спектрум Ессетс»Земщук О.С. просила апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав викладених в апеляційний скарзі.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. У поштових повідомленнях 18 серпня та 25 серпня 2021 року проставлена відмітка про його відсутність за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини сьомої статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Спектрум Ессетс», суд першої інстанції виходив з того, що Товариство не набуло права пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі, оскільки первісний кредитор пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання ще до укладення договору про відступлення прав вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено та таке вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2010 року, яке набрало законної сили 06 серпня 2010 року, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 72791,72 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12 листопада 2009 року складає 581 736,84 грн., а також державне мито в розмірі 1700 грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с. 33).

На виконання цього рішення, 02 вересня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2-3845/2010 (а.с. 39).

30 грудня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання (а.с. 37).

Заява мотивована тим, що виконавчий лист було отримано вже після спливу строку пред`явлення його на виконання.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєві від 16 березня 2015 року вказану заяву ПАТ КБ «Надра» залишено без задоволення через недоведеність заявником, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин (а.с. 59).

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну сторони у виконавчих документах та подальших виконавчих провадженнях з виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2010 року по справі №2-3845/10.

Через більше ніж чотири місяці, 11 грудня 2020 року ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулося до управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з питань виконання виконавчого документу.

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 36/33428/11.04-08 від 11 січня 2021 року та №12319 від 25 серпня 2021 року на запит апеляційного суду, виконавчий лист № 2-3845/10 з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», 30 березня 2017 року повернутий стягувачу.

З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку за вих. №089-60-276/21 від 26 лютого 2021 року вбачається, що виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 не передавався, інформація щодо його місця знаходження та виконання відсутня.

Звертаючись до суду із заявою стягувач вказував, що виконавчий лист у даній цивільній справі не пред`являвся до виконання з 30 березня 2017 року та втрачений при пересиланні засобами поштового зв`язку, що унеможливлює виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України№ 5-рп/2013від 26 червня 2013року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд також є однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що право на доступ до правосуддя було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Однак «право на суд» та право на доступ до суду, передбачене статтею 6 Конвенції, не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав, тобто вони повинні бути відповідати легітимній меті (рішення ЄСПЛ у справах Philis v. Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v. France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В контексті згаданих принципів слід розглядати заяви стягувачів про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його звернення до примусового виконання, оскільки виконавче провадження є частиною судового розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підпунктом 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

На час набрання законної сили рішенням суду (06 серпня 2010 року) та видачі виконавчого листа №2-3845/10 (02 вересня 2014 року) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року. Тоді як на час повернення виконавчого документу стягувачу ПАТ КБ «Надра» 30 березня 2017 року та звернення ТОВ «Спектрум Ессетс» до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання вже діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків встановлених статтею 12 цього Закону.

Ураховуючи, що 30 березня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-3845/2010 від 02 вересня 2014 року стягувачу, строк пред`явлення виконавчого листа закінчився у березні 2020 року.

Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу, заявником не додано доказів втрати оригіналу виконавчого листа.

Сам факт відсутності у заявника оригіналу виконавчого листа після завершення виконавчого провадження не свідчить про його втрату.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції. Тому самі по собі зазначені Товариством в апеляційній скарзі причини, як ліквідація банку, залишення без уваги юридичної діяльності та контролю за виконанням рішення про стягнення боргу з проблемних активів, скорочення штату працівників банку та припинення основної діяльності банку, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами та не є поважними, а свідчать про неналежну організацію роботи та бездіяльність стягувача.

Також не надано доказів щодо неможливості звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання рішення суду протягом періоду з квітня 2020 року по березень 2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що станом на час набуття заявником права вимоги строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплинув та підстав для його поновлення з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до частини другої статті 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Виходячи з наведеної норми цивільного процесуального права усі негативні наслідки процесуальної бездіяльності банку, який на день укладення договору відступлення прав вимоги, на протязі більше трьох років без поважних причин не цікавився виконанням виконавчого документу, - повністю покладаються на його правонаступника, ТОВ «ФК «Спектрум Ессетс».

Той факт, що втрата виконавчого листа була виявлена вже після укладення зазначеного договору не є поважною причиною для поновлення строку для його пред`явлення до виконання, висновки суду з цього приводу є правильними і ґрунтуються на нормах права. Цей факт має юридичне значення лише для сторін договору відступлення прав вимоги і третіх осіб не стосується.

Фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання не лише остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини в цьому контексті також аналізував призначення позовної давності, пов`язуючи його із необхідністю забезпечити правову визначеність. Як зазначає ЄСПЛ, строки позовної давності «слугують декільком важливим цілям, зокрема вони забезпечують правову визначеність і остаточність, захищають потенційних відповідачів від задавнених вимог, яким було б важко протистояти, і запобігають несправедливості, що могла б виникати, якби суди мусили ухвалювати рішення стосовно подій, які мали місце в далекому минулому, і на підставі доказів, які вже могли б стати ненадійними й неповними з плином часу. Таким чином, сама ідея позовної давності виправдана метою внести певність щодо наявних прав та обов`язків.

У світлі обставин даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що тривала, більше трьох років бездіяльність стягувача в питанні виконання чинного рішення суду про стягнення заборгованості, за відсутності належних, допустимих, достатніх та достовірних у розумінні статей 76-80 ЦПК України доказів про поважність причин такої поведінки, об`єктивно свідчить про втрату стягувачем інтересу до захисту своїх прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В даному випадку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання перебували в межах відповідальності стягувача, цей строк закінчився ще до заміни стягувача на ТОВ «ФК «Спектрум Ессетс», тому вони не є поважними і не підлягають поновленню. Долучений до апеляційної скарги акт приймання-передачі оригіналів документів до договору №GL3N017513 про відступлення прав вимог від 15 травня 2020 року не є свідчення втрати оригіналу виконавчого документу.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

В постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Врахувавши те, що ТОВ «Спектрум Ессетс» не набуло права пред`явлення виконавчого листа до виконання, у цій справі, оскільки первинний кредитор втратив таке право ще до укладення договору про відступлення прав вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано не вбачав підстав і для видачі дублікатів виконавчих листів.

Враховуючи зазначені норми закону та обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання і видачу дублікату виконавчого документа.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» залишити без задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 14 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верхового Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.