Дата документу 09.02.2021 Справа № 204/5403/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №204/5403/18 Головуючий у 1-й інстанції: Яркіна С.В.
Провадження №22-ц/807/723/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «ІМПТОРГСЕРВІС», представника адвоката Темченко Сергія Леонідовича на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року про відмову у поновленні процесуального строку для подання нових доказів у справі за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського Олексія Марковича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського Олексія Марковича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Свої позовні вимоги вимоги Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» обґрунтувало тим, що 07 листопада 2017 року о 21 годині 30 хвилин на автодорозі Н-08 Бориспіль-Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем «Great Wall Deer»д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що належить приватному підприємству «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

16 квітня 2018 року Ірпінським міським судом Київської області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за №367/1762/18, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадженн по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

24 травня 2018 року постановою Апеляційного суду Київської області, постанова Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2018 року, залишена без змін.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 листопада 2017 року, встановлена рішеннями, які набрали законної сили та які, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, мають преюдиційне значення при розгляді даної справи.

24 червня 2018 року з метою виконання вимог ст. 16 ЦПК України, Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про відшкодування майнової шкоди в порядку досудового врегулювання, а саме сплатити лише суму, яка відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 213 488,88 грн, без урахування ПДВ, що підтверджується звітом №12017 від 27 грудня 2017 року незалежного експерта-оцінювача ФОП ОСОБА_4 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, яка була ним отримана 26 червня 2018 року.

Однак, у зв`язку з тим, що досудові вимоги Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» не було виконано ОСОБА_1 в добровільному порядку, вимушені звернутися до суду з вказаним позовом.

Враховуючи, що автомобіль Great Wall Deer, державний номерний знак НОМЕР_1 є джерелом підвищеної небезпеки, за кермом якого під час скоєння ДТП знаходився ОСОБА_1 , але фактично власником цього автомобіля є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом серії ААС №729888 про реєстрацію вказаного транспортного засобу, позов пред`явлено до обох осіб про відшкодування шкоди в солідарному порядку.

Крім того, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не відшкодовано витрати на ремонт автомобіля, підприємство, для забезпечення нормального функціонування і здійснення своєї діяльності, вимушене нести додаткові реальні збитки, які пов`язані з укладенням договору фінансового лізингу №2994-FL з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», відповідно до якого Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» отримало у платне користування автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.4 TD Ultimate, та повинно щомісяця сплачувати лізингові платежі відповідно до затвердженого графіку.

Із урахуванням зазначеного, Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс», просило суд:

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс», збитки, завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 213488,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» завдані збитки в розмірі 617602, 42 грн, при цьому врахувати загальну вартість сплачених платежів, згідно договору фінансового лізингу, на момент винесення судового рішення по справі.

02 листопада 2020 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання нових доказів у справі щодо завершення ремонту автомобіля «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , за рахунок позивача та щодо ПрАТ «Страхова компанія «Галицька».

Клопотання обґрунтовано тим, що ремонт автомобіля «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , був закінчений лише 26 березня 2020 року, тобто був відремонтований після закінчення судом з`ясування обставин по даній справі 12 листопада 2019 року, а загальна реальна сума, витрачена позивачем на ремонт автомобіля, відрізняється від суми, врахованій в ціні позову при поданні позовної заяви та при поданні заяви про збільшення позовних вимог, тобто долучення нових доказів має суттєве значення для правильного розрахунку реальної ціни позову, яка підлягає відшкодуванню. Крім того, у клопотанні зазначено, що новий доказ щодо третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» з`явився на сайті МТСБУ вже після закінчення судом з`ясування обставин по даній справі в судовому засіданні 12 листопада 2019 року, а саме 20 травня 2020 року та долучення цього нового доказу має значення для подальшого винесення об`єктивного та законного судового рішення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку для подання нових доказів у цивільній справі №204/5403/18 за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського Олексія Марковича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «ІМПТОРГСЕРВІС», адвокат Темченко Сергій Леонідович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» пропустило процесуальний строк, який давав їм право на надання додаткових доказів, із поважних причин. Суд не врахував доводи представника позивача ОСОБА_3 , адвоката Темченка С.Л., що поважність причин пов`язана з тривалим ремонтом автомобіля, вступ у справу нового представника позивача,адвоката Темченко С.Л., необхідність оформлення відповідної заяви за участі нового представника, а також те, що ПрАТ «СК «Галицька» втратила право укладати договори ОСЦПВ у зв`язку з втратою статусу асоційованого члена МТСБУ, про що стало відомо лише в травні 2020 року, внаслідок чого постановлена ухвала суду першої інстанції призвела до порушення права Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» на справедливий суд.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк(п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції вказав, що причини пропуску строку на подання доказів у справі є неповажними, оскільки Привтне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» є юридичною особою, захист інтересів якої з моменту відкриття провадження у справі здійснює професійний адвокат - Кияненко Д.О, доказів відсутності об`єктивних підстав для своєчасного подання доказів на підтвердження заявлених вимог не надано.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року, цивільну справу №204/5403/18 за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського Олексія Марковича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, передано за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського Олексія Марковича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Призначено підготовче судове засідання на 02 жовтня 2018 року.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено проведення судового засідання по суті на 24 вересня 2019 року.

Згідно протоколу судового засідання, 12 листопада 2019 року після додаткових пояснень судом закінчено з`ясування обставин по справі та перевірка їх доказами, про що постановлена протокольна ухвала суду першої інстанції. За клопотанням сторін по справі в судовому засіданні оголошено перерву для підготовки до судових дебатів. Судове засідання відкладено на 05 грудня 2019 року (а.с. 10-12).

31 січня 2020 року на адресу суду від директора Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс», ОСОБА_3 ,надійшло клопотання про нові обставини справи, долучення нових доказів по вказаній цивільній справі, а саме: фотографій та інших доказів, а також повернення до з`ясування обставин у справі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11 березня 2020 року, у зв`язку з тим, що в судовому засіданні 12 листопада 2019 року, суд постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів та оскільки представником позивача не доведено поважності причин, чому ці докази не були долучені до матеріалів справи своєчасно, відповідно до вимог діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що докази, на які посилається позивач, не мають значення для справи, тому не вбачає підстав для повернення для з`ясування обставин у справі, тому в задоволенні клопотання директора Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс», ОСОБА_3 про нові обставини справи, долучення нових доказів та повернення до з`ясування обставин у справі, відмовлено.

Крім того, 06 лютого 2020 року на адресу суду від директора Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс», ОСОБА_3 ,надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи оригіналів доказів.

В клопотанні ОСОБА_3 просив вилучити із виділених матеріалів вказаної цивільної справи оригінали доказів на 22 аркушах вказаних в оригіналі опису вкладення до кур`єрського відправлення на ім`я Запорізького апеляційного суду страхового полісу №АК 2393305 на транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , виданого ПрАТ «СК «Галицька», для подальшого порівняння його з оригіналом страхового полісу №АК 3873656 на транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_3 , виданого АТ «СК «АХА Страхування», та долучити їх до матеріалів справи.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11 березня 2020 року клопотання директора приватного підприємства Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» задоволено.

Вирішив повернутися до з`ясування обставин у зазначеній справі для дослідження долучених до клопотання до відзиву представника позивача від 10 грудня 2018 року оригіналів документів, що містяться у виділених матеріалах за заявою про забезпечення позову вказаної цивільної справи.

02 листопада 2020 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання нових доказів у справі щодо завершення ремонту автомобіля «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , за рахунок позивача та щодо ПрАТ «Страхова компанія «Галицька».

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку для подання нових доказів у цивільній справі №204/5403/18 за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського Олексія Марковича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 2, 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на позивача.

Вказані положення цивільного процесуального закону було роз`яснено учасникам справи при відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, з метою виконання процесуального обов`язку дотримання процесуального строку особа, яка має намір подати заяву, зокрема про долучення нових доказів у справі, повинна, проявляючи розумну обачність щодо наслідків не вчинення цієї процесуальної дії протягом визначеного строку, вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи 02 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява про поновлення процесуальних строків для подання нових доказів, в обґрунтування якої зазначено, що у зв`язку з тим, що ремонт автомобіля було завершено 26 березня 2020 року, та проведено повний розрахунок, наявні підстави для долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених фактичних витрат пов`язаних з ремонтом автомобіля. (а.с. 13-73).

Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, які унеможливили чи істотно ускладнили здатність сторони позивача надати вказані докази одразу після проведеного ремонту автомобіля, тобто 26 березня 2020 року, або хоча б надати суду клопотання, в якому зазначити, що стороною позивача будуть подані нові докази, на підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних з ремонтом автомобіля.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказана заява була подана лише 02 листопада 2020 року (тобто, майже зі спливом 7 місячного строку), у зв`язку з тим, що відбулася заміна адвоката, колегією суддів не беруться до уваги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Суд, зазначає, сторони мають не тільки процесуальні права, але й процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Цивільним процесуальним кодексом України. Тому, учасники провадження мають розуміти, що встановлені судом строки будуть застосовані.

Також, судом першої інстанції правомірно враховано, що позивачем є юридична особа, інтереси якої представляє адвокат, який мав процесуальну можливість надати відповідні докази щодо предмету спору, однак не вжив відповідних заходів передбачених положеннями ч. 4 ст. 83 ЦПК України щодо звернення до суду з заявою про неможливість надання доказів, у встановлені строки.

Процесуальна бездіяльність за наведених обставин, подальша поведінка представника позивача і спосіб реалізації прав як учасника процесу не свідчить про дотримання оптимального співвідношення активності сторін і активності суду для реалізації завдання цивільного судочинства, принципу змагальності, забезпечення справедливого провадження, на які представник, зокрема посилається в апеляційній скарзі.

З огляду на наведену необхідність неухильного дотримання норм процесуального права усіма учасниками судового процесу і визначений у законі строк для вчинення процесуальної дії, що є предметом оскарження, підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про можливість формування судом критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи як підставу для скасування ухвали суду.

Оскільки закон не передбачає обов`язку суду вважати доведеними та встановленими обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень при зверненні до суду з позовною заявою, підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про порушення судом завдання цивільного судочинства в контексті справедливого і неупередженого вирішення спору з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про порушення судом права на справедливий суд.

Реалізуючи завдання цивільного судочинства з дотриманням принципу верховенства права, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням та відповідно до приписів цивільного процесуального закону, тому доводи скаржника про порушення судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції зміні чи скасуванню не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «ІМПТОРГСЕРВІС», представника адвоката Темченко Сергія Леонідовича залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 09 лютого 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.