Справа № 950/1707/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши в місті Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Ейсмонт Євген Анатолійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадування за заповітом;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом на ім`я останньої. До складу спадщини житловий будинок АДРЕСА_1 . При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці було відмовлено, у зв`язку з тим, що заповіт не відповідає вимогам ч. 1 ст. 1247 ЦК України внаслідок відсутності в його тексті вказівки на місце та дати його складання. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 17.02.2021 року за нею було визнано право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 . Потім позивачка звернулася до нотаріуса по питанню оформлення спадкових прав на земельну діляку, що знаходиться під будинком та господарськими будівлями за вищевказаною адресою. Однак, нотаріус постановою від 01.07.2021 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на землю. Тому вона звернулася до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,05 га, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га які розташовані по АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та провести розгляд справи у її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, кожен зокрема, надав заяву в якій проти позову не заперечив, просив провести розгляд справи у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що стверджено копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , видане Виконкомом Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 35 (а.с. 11).

Померлій ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ворожбянської сільської ради 21.12.2012 року Лебединського району Сумської області

належав житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , що стверджено довідкою об`єкту нерухомого майна від 06.12.2019 за № 982 (а.с. 20).

Крім того, ОСОБА_4 , рішенням Ворожбянської сільської ради народних депутатів Лебединського району Сумської області від 05.10.1993 року (а.с. 15) надано у приватну власність земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,05 га; для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 500 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 становить 89445,83 грн., що стверджено витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.06.2021 № 3167 (а.с. 23).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 6000 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 становить 44257,05 грн., що стверджено витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.06.2021 № 3166 (а.с. 23).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 17.02.2021р. у справі № 581/2710/20 (а.с.12-14) позивач набула право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими за адресою АДРЕСА_1 , яке зареєструвала в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що стверджено витягом № 254341589 від 26.04.21 (а.с. 18).

Постановою від 01.07.2021р. (а.с. 8-10) нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на землю.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Норми ст.ст. 377 ЦК України, 120 Земельного кодексу України встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд.

Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, та земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Стосовно документів на земельну ділянку варто зазначити наступне, рішенням місцевої ради, яке було прийнято до 01.01.2002 року, земельну ділянку було передано у власність спадкодавцю, яка державний акт на землю не отримала і померла. За цих обставин діє пункт Перший перехідних положень Земельного кодексу України, яким встановлено, що: «рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку». Доцільно нагадати, що Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15/92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Статтею шостою цього ж Декрету було зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), якими передбачалося, що право власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак дія цих статей Земельного кодексу (в редакції 1992 року) зупинялася лише для громадян України при передачі їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом. Отже, якщо у громадянина була у користуванні земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва і рішенням місцевої ради така земельна ділянка була передана йому у приватну власність, то з дня прийняття цього рішення радою у такого громадянина вже по-суті виникло право власності на земельну ділянку. І якщо такий громадянин помер, не отримавши державного акта на право власності на земельну ділянку, його спадкоємці мають право виготовити вже на себе державний акт.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що права позивача порушені, спосіб захисту прав не суперечить загальним засадам цивільного судочинства та підлягають захисту у судовому порядку, шляхом задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 83, 89, 133, 141, 200, 247,258, 259, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом, складеним 13.06.2012, посвідченим секретарем Ворожбянської сільської ради Нудьгою Зінаїдою Іванівною, зареєстрованим в Спадковому реєстрі за № 57, після смерті її матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на нерухоме майно - земельну ділянку - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,05 га, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бакланов Р. В.