Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мушкета О. О. ,

за участю секретаря - Єрьоміної А.В.,

з участю представника позивача - адвоката Конишева А.Г.,

представника відповідача - Романенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Донецької області про стягнення моральної шкоди заподіяної смертю родича,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Донецької області про стягнення моральної шкоди заподіяної смертю родича.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що його син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у ТОВ «Метінвест Промсервіс» на посаді слюсаря-ремонтника 4 розряду. Під час виконання трудових обов`язків, 04.11.2018 року стався нещасний випадок, внаслідок якого його син ОСОБА_3 загинув. Вказує, що зазначений нещасний випадок є таким, який пов`язаний з виробництвом, про що свідчить доданий до позовної заяви акт від 04 листопада 2018 року № 11/1, який стверджує, що нещасний випадок, який стався з його сином, пов`язаний з виробництвом.

Внаслідок смерті сина позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що він втратив близьку людину, з ним та його дружиною залишилися проживати малолітні діти загиблого. Смерть сина змусила його кардинально змінити своє життя, він перебуває в постійному стресі та переживаннях.

У зв`язку з викладеним, просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 500000,00 гривень.

Не погоджуючись з позовними вимогами, представник відповідача ТОВ «Метінвест-Промсервіс» подав письмовий відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначивши, що 04.11.2018 року зі слюсарем-ремонтником 4 розряду цеху «Домнаремонт» ТОВ «Метінвест-Промсервіс» ОСОБА_3 під час виконання завдання з демонтажу двох болтів кріплення сегментів помольного столу млину №2 стався нещасний випадок, внаслідок якого останньому були завдані травми несумісні з життям. Основною причиною нещасного випадку стало руйнування монтажного блоку Б-5, який експлуатувався в складі лебідки електричної ЛМ-5 зав. №262, рег.№2080.

Відповідно до акту №11/1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 04 березня 2019 року, зазначено загиблого ОСОБА_3 серед осіб, які допустили порушення вимог законодавства охорону праці. Таким чином, дії потерпілого також сприяли настанню нещасного випадку зі смертельним наслідком, оскільки ОСОБА_3 порушив суттєві положення ІОП 07-18, виконання яких могло запобігти настанню нещасного випадку.

Позивач оцінив моральні страждання в розмірі 500000,00 грн., що є жодним чином не аргументовано та необґрунтовано. У разі прийняття судом рішення про задоволення позовних вимоги позивача, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, зазначити в мотивувальній та резолютивній частинах рішення про стягнення з відповідачів коштів з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Ухвалою суду від 09.09.2020 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року, за клопотанням учасників було зупинено провадження у даній цивільній справі до розгляду кримінального провадження.

Ухвалою суду від 09.07.2021 року відновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Конишев А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, в своїх поясненнях суду зіслався на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві. Додатково пояснив, що представником позивача не було надано суду ані доказів, які підтверджують факт завдання моральної шкоди, ні міркувань, з яких він виходив, визначаючи саме такий розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Натомість. Представником позивача надано лише один доказ на підтвердження факту завданої моральної шкоди, а саме копія Акту № 11/1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (Форма Н-1), що не може слугувати безумовним доказом факту завдання моральної шкоди родичам потерпілого.

Представник третьої особи Гузенко Р.О. в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву згідно якої просив суд слухати справу у відсутності представника, рішення ухвалити на розсуд суду.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі - ОСОБА_1 являється рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 з 07 вересня 2015 року працював на посаді слюсаря- ремонтника 4 розряду цеху «Домнамремонт», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

04.11.2018 року, при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_3 стався нещасний випадок, в результаті якого останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Відповідно до п.7 Акту №11/1 від 04 березня 2019 року форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, основною причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан засобів виробництва, організаційна - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування машин, механізмів; допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці; недоліки під час навчання безпечним прийомам праці; порушення технологічного процесу; порушення трудової і виробничої дисципліни, у тому числі: невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці.

В п.10 Акту №11/1 від 04 березня 2019 року форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, визначено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: ОСОБА_5 - в.о. начальника ЦДР ТОВ «Метінвест-Промсервіс», ОСОБА_6 - змінний майстр з ремонту обладнання металургійного дільниці №3 ЦДР ТОВ «Метінвест-Промсервіс», ОСОБА_7 - в.о. змінного майстра з ремонту обладнання металургійного дільниці №3 ЦДР ТОВ «Метінвест-Промсервіс», ОСОБА_8 - начальник доменного цеху ПрАТ «ММК ім. Ілліча», ОСОБА_9 - механіка дільниці головного корпусу пиловугільного палива доменного цеху ПрАТ «ММК ім. Ілліча», ОСОБА_10 - змінний майстер доменного цеху ПрАТ «ММК ім. Ілліча», ОСОБА_3 - слюсар-ремонтник 4 розряду ЦДР ТОВ «Метінвест-Промсервіс», що призвело до смерті ОСОБА_3 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №2629, виданим 12 листопада 2018 року Відділом СМЕ трупів м. Маріуполь, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: набряк головного мозку та легень, двобічна гипостатична пневмонія, відкрита черепно-мозкова травма, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа з розмноженням речовини головного мозку.

Судом встановлено, що загиблий ОСОБА_3 являється батьком двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копіями свілоцтв про народження дітей серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .

Як вбачається з Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб, складеної 21.08.2020 року головою КСН «Азовстальський» за адресою: АДРЕСА_1 проживає сім`я до складу якої входить: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онучка - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та онук - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки в.о. завідувача Комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу «Ясла -садок №46 «Казка» Маріупольської міської ради Донецької області від 19.08.2020 року, вихованці ОСОБА_11 та ОСОБА_15 відвідують заклад з 2018 року. За весь період мати ОСОБА_16 жодного разу не приходила до дитячого садку. Дітей завжди приводили та забирали бабуся ОСОБА_13 та дідусь ОСОБА_1 .

В позовній заяві позивач зазначив, що на даний час Приморський районним судом м. Маріуполя Донецької області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_17 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до правових висновків, у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю членам сім`ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст.1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженнями здоров`я на виробництві.

Оскільки син позивача ОСОБА_3 , був смертельно травмований як зазначено у акті спеціального розслідування нещасного випадку, що призвело до смерті, то слідує висновок, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях ("Шевченко проти України", "Харук та інші проти України", "Скорідіно проти Італії") і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст.32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.

У зв`язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановлені, суд керується принципами розумності і справедливості.

Доводи представника відповідача з приводу наявності в діях загиблого порушень законодавства про охорону праці, судом не приймаються, оскільки не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачам моральну шкоду, оскільки в результаті нещасного випадку на виробництві загинув син позивача ОСОБА_3 , що призвело до хвилювань та моральних страждань зі сторони позивача.

Виходячи з встановлених обставин справи, ураховуючи ступінь вини відповідача в настанні нещасного випадку внаслідок, якого загинув син позивача, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, які є довічними, враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач від загибелі сина, характер немайнових витрат, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду 150 000,00 грн., оскільки цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних страждань позивача та є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілого, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Посилання представника відповідача на відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди, не заслуговують на увагу, є власними судженням відповідача та суперечать положенням ст. 23 ЦК України, в якій зазначено які фактори беруться до уваги при визначенні розміру морального відшкодування. Втрата сина батьком беззаперечно свідчить про моральні та душевні страждання останнього, порушення нормальних життєвих зав`язків та про необхідність докладання ним додаткових зусиль для організації свого життя.

Щодо посилань представником відповідача у своєму відзиві на оподаткування суми моральної шкоди суд звертає увагу, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок смерті сина, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеню, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18).

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач звернулась до суду з вимогою немайнового характеру та від сплати судового збору звільнений на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто в сумі 1500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 23, 1167, 1168 ЦК, ст. 153 КЗпП України, ст.ст. 13 Закону України "Про охорону праці", ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Донецької області про стягнення моральної шкоди заподіяної смертю родича задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» (, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд.72) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 моральну шкоду у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» () на користь держави судовий збір у розмірі 1500 гривень.

Повний текст рішення складено 07.09.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: О. О. Мушкет