Справа № 740/6441/19
Провадження № 2/740/141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справуза позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який 12 січня 2021 року згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог уточнив, та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 15 306 грн 79 коп. за укладеним кредитним договором б/н від 14 березня 2011 року між Банком і відповідачкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 9 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідачка при укладенні Договору дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку.

З 21.05.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідачка не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 22.12.2020 утворилася вказана заборгованість.

08 жовтня 2020 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та зазначає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та нею було укладено договір, відповідно до якого вона отримала платіжну картку кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 5000 грн. Позивач помилково зазначає, що вона отримала кредитний ліміт в розмірі 9000 грн, оскільки додатково ніякого договору про збільшення кредитного ліміту укладено не було.

Укладений договір від 14.03.2011 у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту, відсутні відомості про умови та розмір сплати відсотків за користування коштами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання зі сплати коштів та не визначено розмір неустойки.

В розрахунку, наданому позивачем, зазначена заборгованість в сумі 8460 грн, проте вона отримала кредитний ліміт саме в розмірі 5000 грн.

Звертає увагу, що позивач не надав підписаних нею Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна». З копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що вона не містить кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вона взагалі не містить ніяких даних щодо обрання нею банківських послуг, крім особистих даних та підпису.

Крім того, у АТ КБ «ПриватБанк» у неї відкритий інший рахунок на отримання соціальних виплат, з якого позивач самостійно проводив списання грошових коштів на погашення кредитного ліміту. Зазначає, що отримані нею кошти в сумі 5000 грн в добровільному порядку нею сплачені, оскільки відповідно до розрахунку позивача нею була сплачена сума за наданим кредитом загальним розміром 19 134, 22 грн та сплачені відсотки загальним розміром 13263, 33 грн, а отже відсутні підстави для стягнення з неї на користь позивача тіла кредиту та відсотків.

30 жовтня 2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачкою договору остання отримала кредит в розмірі 9000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами договору п.2.1.1.2.3 визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту як тільки клієнт самостійно підтверджує операцію в рахунок ліміту шляхом введення пін-коду або підписанням чеку.

При оформленні кредиту відповідачка підписала заяву на його отримання та підтвердила своїм підписом, що ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, крім того, вона підтвердила свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих Банком Умов та Тарифів.

Відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви.

Щодо підвищення процентної ставки, то під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3% в місяць або 27,6% на рік. В подальшому процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами Банку. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідачку було ознайомлено із зазначеними змінами.

Стосовно договірного списання, то Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 передбачено, що договірне списання Банком з рахунку клієнта коштів без надання клієнтом платіжного доручення може здійснюватися Банком в порядку, передбаченому в договорі.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка активно використовувала кредитні кошти та частково сплачувала заборгованість за договором.

Банківська виписка має статус первинного документу. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовані, контрозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.

Враховуючи викладене, кредитний договір є чинний, заперечення відповідачки нічим не обґрунтовані.

16 грудня 2020 року на адресу суду від відповідачки надійшли заперечення в яких вона зазначає, що з розрахунку заборгованості й виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що на погашення кредиту вона сплатила Банку кошти, які Банком спрямовувалися на погашення кредиту та процентів за користування ним. Згідно наданого розрахунку нею сплачена загальна сума 41 593,16 грн, при цьому списано Банком відсотків загальним розміром 13 263,33 грн. Враховуючи зазначене, вважає, що нею повністю сплачено кредитний ліміт, а тому заборгованість відсутня.

Крім того, вважає незаконним нарахування та списання з її рахунків членського взносу за участь в GOLD-клубі за період з 27.05.2014 по 10.09.2017 в розмірі 780 грн, оскільки нею не було підписано заяву про участь в GOLD-клубі та про згоду сплачувати щомісячно членські взноси.

14 січня 2021 року від позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що зміст укладеного між Банком та відповідачкою кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, отже між Банком та позичальником укладений договір в письмовій формі, який не суперечить чинному законодавству України.

З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років і позичальник не зверталася до Банку по факту неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними коштами та погашення, які вона здійснювала.

Також, до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD», з якого вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,3% (27,6%), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу, тощо.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та про невизнання позову.

Дослідивши усі докази по справіта оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримала за укладеним з Банком кредитним договором б/н від 14 березня 2011 року кредит у розмірі 9 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У заяві вказано, що відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», жодний з яких ОСОБА_1 не підписаний.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 01.12.2020 становить 15 306 грн 79 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредита в сумі 8 460 грн 00 коп. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6846 грн 79 коп.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) викладена правова позиція, яка зводиться до такого висновку.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обізнаність останнього з цими умовами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 636 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним, - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не підписані відповідачкою і їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту.

З прийняттям вказаної постанови внесена визначеність при застосуванні положень закону у випадку встановлення обставин щодо стягнення заборгованості за позовом АТ КБ «Приватбанк».

Судом також встановлено, що починаючи з 23.05.2014 відповідачка сплатила кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 19134,22 грн, тому необхідно зарахувати сплачену відповідачкою суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, що, на думку суду, буде повністю відповідати передбаченим ч.2 ст.2 ЦПК України завданням справедливого розгляду справи та основним засадам судочинства.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за результатами повного та всебічно дослідження обставин справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що відповідачкою сплачена заборгованість за тілом кредиту, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав відсутності у відповідачки заборгованості за договором б/н від 14 березня 2011 року.

Крім того, суду і не надано доказів наявності заборгованості за тілом кредиту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.2, 12, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 15 306 грн 79 коп. за кредитним договором б/н від 14 березня 2011 року відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т. Ковальова