Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участі секретаря Алексеєнко В.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання в сумі 18267,72 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач здійснив поховання свого вітчима ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначив, що всі заходи, пов`язані з організацією похорону і поминальних обідів здійснював він сам, оскільки інших родичів у померлого не було.

Після смерті ОСОБА_5 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та дізнався, що померлий залишив заповіт на відповідача ОСОБА_2 про існування заповіту ОСОБА_3 дізнався після проведення похорону та поминок.

Зазначив, що відповідач був присутній на похоронах, але не брав участі ні в їх організації, ні в організації поминок. Витрати понесені позивачем не відшкодував, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що заповіт був складений ще у 2010 році та про нього позивач знав, а поховання було здійснено за виплату одноразової грошової допомоги на поховання.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Для організації похорон позивачем КП « Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» сплачено кошти за домовину та інші ритуальні товари на загальну суму 8744,42 грн., що підтверджується договором-замовленням № 1-15879 на організацію та проведення поховання (а.с. 7).

За організацію поминального обіду після поховання ОСОБА_5 позивачем було сплачено кошти в сумі 5817,30 грн. за організацію поминального дев`ятого дня смерті ОСОБА_5 позивач сплатив 3706,00 грн. (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2010 року нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В. посвідчений заповіт зареєстрований в реєстрі за № 1644 відповідно до якого ОСОБА_5 заповів належні йому на праві власності земельні ділянки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , для ведення садівництва, кадастрові номери: :05:000:0863, :05:000:0864, що знаходяться на території Василівської сільської ради Житомирського району та області, в садовому товаристві «Заграва» - ОСОБА_2 (а.с. 21).

Відповідно до частини ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Виходячи з визначення поняття поховання відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

В силу ст.12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» надання ритуальних послуг визначається необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Таким чином, вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам.

Так, згідно Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України №193 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 р. за №1111/9710, до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Зі змісту вказаних норм законодавства також вбачається, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями, а тому поминальні обіди не входять до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.03.2018 р. у справі № 554/1793/15-ц.

Таким чином вимоги про відшкодування витрат за поминальні обіди задоволенню не підлягають.

Отже, документально підтверджені необхідні та розумні витрати позивача на організацію поховання ОСОБА_5 згідно договору-замовлення № 1-15879 на організацію та проведення поховання від 15.02.2020 року складають 8744,42 грн.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що позивачем по справі була отримана одноразова грошова допомога від держави на поховання померлого ОСОБА_5 , однак позивачем не зазначено розміру в якому її отримано та не надано доказів, що розмір витрачених власних коштів для організації поховання перевищив розмір наданої допомоги.

За таких обставин суд вважає, що позивач власних коштів на поховання ОСОБА_5 не поніс, а тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,81,264,265 ЦПК України, ст.1232 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю. І. Драч