Дата документу 05.02.2021 Справа № 336/38/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/38/20 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження №22-ц/807/408/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
Провадження №22-ц/807/408/21-2
У Х В А Л А

05 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Свої позовні вимоги Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» обґрунтовує тим, що 17 листопада 2017 року о 12 год. 30 хв. у м. Запоріжжі по вул. Незалежної України, 39, ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos» та перед початком руху не переконався в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ПАТ «Запоріжсталь» було пошкоджено, вартість завданого матеріального збитку, відповідно до Звіту проведення оцінки колісного транспортного засобу №442 від 04 жовтня 2019 року, складає 43143,57 грн. Реальна вартість відновлювального ремонту склала 66628,56 грн.

Вину ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2018 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7453168 від 18 жовтня 2017 року.

24 грудня 2018 року ПАТ «Запоріжсталь» звернулось до АТ «СК «АХА Страхування» з заявою про страхове відшкодування збитків, завданих зазначеною ДТП, однак, листом від 02 січня 2019 року вих. №4/у-/19цв АТ «СК «АХА Страхування» відмовило ПАТ «Запоріжсталь» у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском ними річного строку подання заяви про страхове відшкодування, встановленого п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, матеріальна шкода, завдана ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 43143, 57 грн залишилась не відшкодованою.

Оскільки, страхова компанія АТ «СК «АХА Страхування» в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 відмовила ПАТ «Запоріжсталь» у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим у ПАТ «Запоріжсталь» наявні правові підстави звернутися з позовом безпосередньо до особи, яка завдала шкоди.

З урахуванням зазначеного, Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» просило суд:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 43143,57 грн шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати пов`язані з проведенням оцінки транспортного засобу у розмірі 6000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» матеріальну шкоду в сумі 49143.57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

В жовтні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулося до суду з заявою про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року заяву представника Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», адвоката Прокопенка Максима Олександровича про розподіл судових витрат у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5197,03 грн.

Не погоджуючись з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року та додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. (а.с. 199-201, 202-203).

В ході апеляційного перегляду, встановлено, що має місце неоднакове застосування судами касаційної інстанції правових норм щодо правовідносин, які виникли також і у даній справі.

Так, в ухвалі від 27 травня 2020 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №147/66/17, зазначив, що суди касаційної інстанції по різному застосовують висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), який в цій постанові дійшов до переконання, що у разі, якщо потерпілий втратив право на отримання відшкодування від страховика особи, яка завдала таку шкоди, з підстав пропуску строків, передбачених статтею 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", таке право підлягає захисту у межах позовної давності на загальних підставах шляхом пред`явлення позову до винуватця ДТП.

Однак, у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 447/819/16-ц (провадження № 61-19129св19) за викладеними у рішенні обставинами потерпіла особа у межах строків, встановлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до страховика не зверталася, однак суд із посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) дійшов висновку про незаконність судових рішень про стягнення з винуватця ДТП на користь потерпілого відшкодування шкоди.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів про стягнення відшкодування шкоди з особи, яка її заподіяла, зазначив, що позивач повинен був вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії, а у разі її ліквідації - від МТСБУ. У разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика, який суди не дослідили та не встановили, для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (стаття 1194 ЦК України). Залучивши страховика цивільно-правової відповідальності відповідача до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд першої інстанції не врахував, що за наявності вини у ДТП страхувальника саме страхова компанія, а в разі її ліквідації МТСБУ, зобов`язана відшкодувати завдану шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суд не обговорив питання можливої відповідальності МТСБУ, не надав оцінки доводам відповідача, викладеним у запереченнях на позов та не спростував їх, ухвалив рішення без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (аналогічний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18)), що також є порушенням норм ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 369/3461/17 (провадження № 61-25452св18) за викладеними у рішенні обставинами потерпіла особа у межах строків, встановлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до страховика не зверталася, однак суд із посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) дійшов висновку про незаконність судових рішень про стягнення з винуватця ДТП на користь потерпілого відшкодування шкоди.

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 730/125/16-ц (провадження № 61-8138св18) за викладеними у рішенні обставинами потерпіла особа у межах строків, встановлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до страховика не зверталася, однак суд, встановивши, що особа, винна у ДТП, повідомила свого страховика про ДТП (із посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)), дійшов висновку про незаконність судових рішень про стягнення з винуватця ДТП на користь потерпілого відшкодування шкоди. У наведеній справі ДТП сталася 03 травня 2014 року, а з позовом позивач звернувся до особи, яка завдала шкоди, у лютому 2016 року. Суд касаційної інстанції зазначив, що у травні 2014 року відповідач повідомив свою страхову компанію про ДТП, отже обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на його страховика.

Водночас відповідно до положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для вирішення питання, чи виник у страховика обов`язок зі сплати страхового відшкодування, та для правильного застосування правового висновку Великої Палати Верховного Суду правове значення має факт звернення потерпілої особи до страховика, а не особи, яка завдала шкоди. При цьому, за викладеними у рішенні обставинами потерпіла особа у межах строків, встановлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до страховика не зверталася й не набула права на відшкодування шкоди шляхом отримання страхової виплати.

Проблеми вирішення спорів у зв`язку зі зверненням з позовом до особи, відповідальної за завдані збитки, торкалася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у зв`язку з відступленням від правового висновку Верховного Суду України. Так, у пункті 6.13 зазначеної постанови викладено такий висновок: упостанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року № 3?49гс15, переглядаючи судові рішення в аналогічному спорі, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначають можливість відмови страховика у виплаті страхованого відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків, однак не містять підстав для відмови в задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, визначених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від цього правового висновку Верховного Суду України.

У зазначених справах за фактичними обставинами потерпілі особи на момент звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди винуватцем ДТП пропустили встановлені строки подання заяви про страхове відшкодування, передбачені статтею 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), було підставою для відшкодування шкоди особою, винної у ДТП. Однак, незважаючи на зазначені фактичні обставини, суд касаційної інстанції скасовував рішення судів попередніх інстанцій про стягнення відшкодування з особи, винної у ДТП.

З урахуванням наведених мотивів та обґрунтувань Верховний Суд прийшов до висновку, що є всі підстави для уточнення правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Зазначене свідчить про виключну правову проблему, що полягає у різному застосуванні висновків Великої Палати Верховного Суду щодо наявності підстав для покладення обов`язку на винну у ДТП особу відшкодувати шкоду на користь потерпілого, перед яким у страховика порушника не виникло обов`язку зі сплати страхового відшкодування внаслідок порушення потерпілим строків подання заяви про страхове відшкодування, передбачених статтею 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Наявність різного по суті застосування правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), свідчить про неузгоджену практику його застосування у ситуації, коли потерпіла особа, пропустивши встановлені строки подання заяви про страхове відшкодування, передбачені статтею 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", звертається до суду за захистом свого права на відшкодування шкоди безпосередньо до особи, яка завдала таку шкоди.

Отже, неоднакове застосування правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), призводить до неузгодженості судової практики та ухвалення протилежних по суті рішень у справах з ідентичними фактичними обставинами, доводить необхідність його уточнення та конкретизації.

Враховуючи наведене, зокрема, неоднакове застосування висновків Великої Палати Верховного Суду щодо наявності підстав для покладення обов`язку на винну у ДТП особу відшкодувати шкоду на користь потерпілого, а також різну судову практику у суді касаційної інстанції, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає, що справа містить виключну правову проблему, яка потребує вирішення. Так, підлягає визначенню, чи втрачає потерпілий право на отримання захисту у межах позовної давності на загальних підставах шляхом пред`явлення позову про відшкодування шкоди до винуватця ДТП у разі, якщо ним втрачено право на отримання відшкодування від страховика/МТСБУ винної у ДТП особи з підстав пропуску строків, передбачених статтею 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з вищезазначеним, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, прийшов до висновку про необхідність передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №147/66/17, для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з метою забезпечення принципу правової визначеності в державі.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2020 року, оскільки колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду обґрунтувала наявність виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практик, і з огляду на те, що принцип верховенства права вимагає юридичної визначеності стосовно застосування юридичних норм, Велика Палата Верховного Суду прийняла справу до розгляду.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Судом встановлено, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №147/66/17, яка є подібною справі №336/38/20, що перебуває на розгляді в Запорізькому апеляційному суді.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Враховуючи, що у справі №147/66/17, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, і даної цивільної справи № 336/38/20 тотожні суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі у відповідності до положень п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі №336/38/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №147/66/17.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.