МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/2247/20
Провадження № 22-ц/812/1619/21
У Х В А Л А

18 серпня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кирильчука О.І. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив визнати його батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відомості до актового запису №752 про народження від 18.06.2018 року ОСОБА_5 , складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, зазначивши батьком дитини - позивача та видати нове свідоцтва про народження.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 2017 року та станом на день звернення з позовом до суду позивач та відповідачка мають стосунки та проживають разом однією сім`єю. Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5 . На момент народження дитини сторони проживали разом, дитину він забирав із пологового будинку. Реєструвати дитину взялася мати відповідачки, вона зареєструвала сина в Миколаївському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, але зареєструвала в Книзі реєстрації народжень із прізвищем дружини, не повідомивши про це позивача.

Також позивач звертав увагу, що в дитини зареєстровано по батькові позивача - « ОСОБА_5 », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості.

Після народження дитини він постійно спілкувався з нею та проводив час, цікавився її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Тобто разом із відповідачкою жив сім`єю, у якій виховував свого сина.

Коли позивач дізнався, що прізвище дитини не його, почав просити дружину піти до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області та написати спільну заяву батьків дитини про встановлення батьківства в письмовій формі, але відповідачка категорично відмовлялась, пояснень не надавала, причини не пояснювала.

Також вказував, що дружина почала перешкоджати йому в побаченнях з дитиною, що стало причиною подання цього позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2021 року у задоволення позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні його представник позивача заявила клопотання про проведення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення того, чи є позивач біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач підтримав дане клопотання.

Представник відповідачки заперечували проти призначення у справі експертизи на даній стадії процесу.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не додані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо згода не досягнута, експерта чи установу визначає суд.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. ( ч.1 ст. 104 ЦПК України).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.11.2020 року у справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

09.12.2020 року до суду надійшло клопотання судового експерта за №1408 про надання зразків біологічного матеріалу (кров або слина) ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 або забезпечення їх явки разом для відбору експериментальних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС України - 20.01.2021 року о 10.00 год.

Сторонам по справі було направлено копії клопотання судового експерта за №1408 від 14.12.2020 року та було повідомлено про місце та час відбору експериментальних зразків, однак 04.02.2021 року до суду надійшло повідомлення судового експерта №1408 від 29.01.2021 року про неможливість проведення експертизи у зв`язку з тим, що відбір порівняльних зразків біологічного матеріалу не проводився, в зв`язку з неявкою до Миколаївського НДЕКЦ МВС України відповідачки ОСОБА_4 та дитини ОСОБА_5 .

Крім того, судом було встановлено, що відповідачка, якій було достовірно відомо про призначення експертизи, не отримала листа про виклик на конкретну дату до експертної установи, а тому не з`явилася для забору біологічних зразків.

Наданий позивачем висновок експертного дослідження Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № ЕД19/115- 21/4991-БД від 26 квітня 2021р, згідно якого особа 1 перебуває в прямій біологічній спорідненості з позивачем та ймовірність даної події складає 99,312%, не був прийнятий судом як належний та допустимий доказ у справі.

За такого суду слід було, виконуючи положення п.3 ч.5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити сторонам, зокрема позивачу, його процесуальні права та обов`язки, в тому числі право просити суд призначити експертизу чи направити на виконання ухвалу суду про проведення експертизи, яка була не проведена, та наслідки вчинення або невчинення цієї процесуальної дії, що судом зроблено не було.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства щодо конкретної дитини і його доказове значення істотно переважає будь-які інші докази, надані сторонами для доведення або спростування факту інтимних відносин (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, Рішення від 07 травня 2009 року).

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Крім того, апеляційний суд зважає на практику Європейського суду з прав людини про необхідність при прийнятті рішення по цій категорії справ звертати особливу увагу на найкращі інтереси дитини. Зокрема, коли ці інтереси потребують однозначної відповіді на те, чи був позивач батьком дитини, врахувавши, що таке питання не може бути вирішено задовільно без тестування ДНК.

Отже, ураховуючи, предмет спору, характер спірних правовідносин, зокрема, що обставина встановлення біологічного батьківства, яка може бути підтверджена експертизою є істотною і її з`ясування обов`язкове для правильного вирішення справи, колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання представника позивача про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи. Саме висновок такої експертизи є одним із доказів, що може засвідчити походження дитини від певної особи, а для з`ясування цих обставин, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідну обставину об`єктивно неможливо.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Враховуючи думку учасників процесу проведення експертизи слід доручити експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України, попередивши їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст. ст. 384, 385 КК України.

Реалізуючи надане суду ч. 4 ст. 103 ЦПК України право визначення питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, колегія суддів з урахуванням конкретних обставин справи для повного та всебічного з`ясування обставин справи, вважає, що на вирішення експертів слід поставити питання:

чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Висунськ, Березнегуватського району Миколаївської області, біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва?

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_4 разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 з`явитися за викликом експерта до Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за адресою м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2-А.

Витрати за проведення експертизи та забезпечення явки ОСОБА_4 разом з дитиною ОСОБА_5 до експертної установи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Згідно ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення судом експертизи.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібен значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження по справі слід зупинити.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити сторонам положення ст. 109 ЦПК України про те, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Керуючись ст. ст. 76, 102 - 109, 252, 368, 381 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової молекулярно-генетична експертиза задовольнити.

Призначити по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

-чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Висунськ, Березнегуватського району Миколаївської області, біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва?

Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручити експертам Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, попередивши їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову від дачі висновку за ст. ст. 384, 385 КК України.

Зобов`язати ОСОБА_4 разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 з`явитися за викликом експерта до Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за адресою м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2-А.

В розпорядження експертів направити ухвалу суду від 18 серпня 2021р. та матеріали даної цивільної справи № 489/2247/20.

Витрати за проведення експертизи та забезпечення явки ОСОБА_4 разом з дитиною ОСОБА_5 до експертної установи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, зобов`язати та надати можливість експерту у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

Роз`яснити учасникам процесу положення ст.109 ЦПК України, а саме, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом 30 днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 19 серпня 2021 року