ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/245/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

за участі секретаря - Боднар Р.В.

та сторін - апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/15373/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 грудня 2020 року, ухваленого суддею Позняк В.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про приєднання письмових доказів та винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд задовольнив позов. Визнав виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. від 15 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі із номером 24442 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 0 від 06.02.2014 року укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 в розмірі 33797,44 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнув з ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» в користь ОСОБА_1 840, грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

20 листопада 2020 року ОСОБА_1 до суду подав клопотання, в якому просив приєднати до матеріалів справи докази понесених ним витрат на правову допомогу по справі на суму 15500 гривень та ухвалити додаткове рішення з цього питання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 грудня 2020 року залишено без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 20 листопада 2020 року про приєднання доказів понесення судових витрат на правову допомогу.

У прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким справу передати до суду першої інстанції для винесення додаткового рішення суду про відшкодування стороні, на користь якої було вирішено справу, понесених нею судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що залишаючи заяву про приєднання письмових доказів без розгляду, суд вважав, що ним під час судового розгляду справи начебто не заявлялось клопотання про те, що докази понесених фактичних судових витрат будуть подані протягом 5-ти днів з дня проголошення судового рішення. Такі висновки суду суперечать фактичним обставинам і спростовуються матеріалами справи: на останній сторінці позовної заяви після зазначення орієнтовного розміру судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи письмово, жирним шрифтом зазначено: детальний розрахунок фактично понесених судових витрат буде подано протягом 5-ти днів з моменту проголошення судом рішення у даній справі.

Суд неправильно трактує норму процесуального права, оскільки, законодавець не обмежує сторону процесу часом на подання відповідної заяви лише протягом тривалості якоїсь певної конкретної стадії чи етапу судового розгляду. Натомість, законом вказано чітко: такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Обмежень часового моменту можливості подання відповідної заяви до моменту закінчення судових дебатів, - чинне процесуальне законодавство не містить.

Відтак, вважає оскаржувану ухвалу завідома неправосудною, котра порушує ст. 6 Конституції про захист основоположних свобод як така, що перешкоджає доступу до правосуддя і призвела до того, що позивач, захищаючись від свавільного позбавлення його майна внаслідок свавільного вчинення виконавчого напису без законних підстав, поніс реальні необхідні фактичні судові витрати у значному розмірі, при цьому у відшкодуванні цих витрат відповідачем йому було відмовлено фактично через неправильне застосування судом норм процесуального права, що не відповідає засадам цивільного судочинства, встановленим ст. 2 ЦПК України, - принципам розумності, справедливості та верховенства права та порушує гарантоване Конвенцією право позивача на доступ до правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній

Представник ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" та третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилися, проте були належним чином повідомленні про день та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення ТД ПАТ "Укрпошта", клопотань про відкладення розгляду справи не надали, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду справи до закінчення судових дебатів ОСОБА_1 не зробив заяви про те, що він надасть докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як і не надав таких доказів до закінчення судових дебатів.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого документа таким що не підлягає виконанню суд першої інстанції задовольнив позов. Визнав виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. від 15 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі із номером 24442 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 0 від 06.02.2014 року укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 в розмірі 33797,44 грн. таким що не підлягає виконанню та стягнув з ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» в користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

20 листопада 2020 року ОСОБА_1 подавав до суду клопотання про приєднання письмових доказів, а саме: копія договору № 2023 від 7 вересня 2020 року про надання правничої допомоги; копія додаткової угоди № 1 до Договору № 2023 про надання правничої допомоги від 7 вересня 2020 року; копія акту прийому-передачі наданих правничих послуг від 12.11.2020 року; копії прихідних касових документів АБ "Олександра Бурка" про авансову та повну оплату правничих послуг на суму 15500 грн. та винесення додаткового рішення у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша-друга статті 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт дванадцятий частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначені суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої діяльності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що очікує понести у зв`язку із розглядом справи 15000 грн. на правову допомогу адвоката (зворот. а.с. 5).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_3 20 листопада 2020 року (тобто через три дні після винесення рішення) подав до суду першої інстанції наступні документи:

1) Договір № 2023 про надання правничої допомоги від 07.09.2020 року;

2) Додаткову угоду № 1 до Договору № 2023 про надання правничої допомоги від 07.09.2020 року, якою визначена попередня вартість наданих послуг не менше 10000 грн;

3) Акту прийому-передачі наданих правничих послуг до Додаткової угоди № 1 від 07.09.2020 року до Договору № 2023 про надання правничої допомоги від 07.10.2020 року від 12 листопада 2020 року;

4) Копії квитанцій від 07.09.2020 року на суму 5000 грн. та від 12 листопада 2020 року на суму 10500 грн.

Положеннями статей 133, 137, 141 ЦПК України, статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " передбачено, що суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що, витрати на професійну правничу допомогу на суму 15500 грн., витраченні ОСОБА_1 є документально підтвердженими, відповідають критерію реальності таких витрат, а тому помилковим є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволені клопотання про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового додаткового рішення у даній справі про стягнення з ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" на користь ОСОБА_1 15500 грн. на правову допомогу.

Згідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 грудня 2020 року скасувати та ухвали нову постанову, якою стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" (адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, офіс 301 ) в користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень на правову допомогу.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" (адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, офіс 301 ) в користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) 420 гривень 40 копійок судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Б.І. Сташків