П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Київ

Справа №761/45026/16-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 10 лютого 2021 року

Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

заінтересована особа державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський Олексій Валерійович

стягувач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка 4»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сацюка Віталія Валерійовича , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Рибак M.А. 16 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про розшук майна боржника, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський Олексій Валерійович, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка 4», -

В С Т А Н О В И В:

Справа №761/45026/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2498/2021
Головуючий у суді першої інстанції:Рибак М.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У серпні 2020 боржник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м, Києва зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови про розшук майна боржника, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський Олексій Валерійович, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка,4».

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим. що в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 761/45026/16-ц, виданий 22.02.2018 року Шевченківським районним судом м.Києва, за яким з ОСОБА_1 стягнуто борг у сумі 39220,30 грн. на користь ОСББ «Івана Франка,4» на підставі якого відкрито виконавче провадження №. 57251837. 03 жовтня 2019 року в межах виконавчого провадження № 57251837 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої з доходів боржника здійснюється відрахування на користь стягувана у розмірі 20 % до виплати загальної суми.

19 серпня 2020 року їй стало відомо, що 23 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме її транспортного засобу АUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 , котрий належить їй на праві власності, тому пославшись на вимоги ст.ст. 48,50 Закону України «Про виконавче провадження» просила скаргу задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про розшук майна боржника, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський О.В., ОСББ «Івана Франка,4».

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник ОСОБА_1 - Сацюк В.В. подавапеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суд першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги в повному обсязі.

Зазначав, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не надано жодної оцінки тому, що з боржника стягуються кошти на виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Також, оскаржувана ухвала містить посилання на ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-ти денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Проте, судом не встановлювалося чи проводилась перевірка майнового стану боржника виконавцем, водночас боржником до своєї скарги було додано постанови про арешт майна боржника, зокрема про арешт майна боржника , зокрема про арешт рухомого майна, а саме АUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який і оголошено в розшук, також державним виконавцем звертається стягнення на доходи боржника.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Сацюк В.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСББ «Івана Франка,4» адвокат Горбовий В.А. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст. 451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника були порушені.

Встановлено, що в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 761/45026/16-ц, виданий 22.02.2018 року Шевченківським районним судом м.Києва, за яким з ОСОБА_1 стягнуто борг у сумі 39220,30 грн. на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка,4» на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57251837.

23 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, оскільки згідно відповіді від МВС України, було встановлено, що за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме транспортний засіб AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що твердження заявника щодо неправомірності дій державного виконавця не знайшли свого об`єктивного підтвердження, останнім, при винесенні постанови були дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому дійшов висновку, що скарга є безпідставною, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону зазначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

На підставі наведених норм закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень передбаченими Законом України «Про виконавче провадження»

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлювалося чи проводилась перевірка майнового стану боржника виконавцем, а також не враховано, що державним виконавцем звертається стягнення на доходи боржника, відхиляються колегією суддів, оскільки на момент винесення постанови про розшук майна боржника 23 червня 2020 року, державним виконавцем як раз і проводилися дії щодо встановлення майнового стану боржника, а отже державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до п. 3 ч. З ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук транспортного засобу припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Разом з тим, доказів того, що постанова про зняття майна з розшуку, не виносилася, матеріали справи не містять.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки такі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381 -384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О ВИВ:

Апеляційну скаргу Сацюка Віталія Валерійовича . який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна