У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

04 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» /далі - Комунальне підприємство/ (; 03186, м. Київ, вул. Левка Мацієвича, 6) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту житлову послугу з ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: серія НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ),

В С Т А Н О В И В:

27.09.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява Комунального підприємства, датована 10.08.2021, за підписом в.о. директора Комунального підприємства - Лук`янова К.С.

В такій заяві ставиться питання про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства заборгованості по сплаті за користування житловою послугою за період з 01.05.2018 по 01.06.2021 в сумі 34 196,40 грн (в тому числі: 26 354,51 грн - основного боргу; 5 851,68 грн - інфляційних нарахувань, 1 990,20 грн - 3 % річних).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частина 3 ст. 19 ЦПК України передбачає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначений ст. 161 ЦПК України, п. 3 ч. 1 якої передбачає, зокрема, вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів заяви, Комунальне підприємство просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2018 по 01.06.2021. При цьому до зави про видачу судового наказу додано розрахунок заборгованості на суму 34 196,40 грн за період з 01.05.2015 по 01.05.2021.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник звернувся до суду 23.09.2021, що підтверджується відповідною відміткою на конверті, в якому надійшла до суду заява Комунального підприємства, тобто більш ніж через 3 роки з моменту виникнення права вимоги.

На підставі викладеного, зокрема тим, що заяву подано поза межами строку позовної давності, у видачі судового наказу Комунальному підприємству слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд роз`яснює, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Крім того, слід зазначити, що згідно з правової позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Разом з тим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 161, 163-166, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за користування житловою послугою за період з 01.05.2018 по 01.06.2021 в сумі 34 196,40 грн.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич