П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 серпня2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Науменко Марина Геннадіївна,Дванадцята київська державна нотаріальна контора, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що її звернення до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, не впливає на її спадкові права та на спадкові права інших спадкоємців першої черги, а тому суд прийшов до помилкових висновків про наявність спору про право. Без встановлення даного юридичного факту ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати в органах ДРАЦС дублікат свідоцтва про смерть встановленого зразка відносно останнього, також вона не може бути похована поруч з померлим. Вказуючи на наявність спору про право, суд не вказав між ким саме є такий спір та відносно якого питання. Суд першої інстанції помилково обмежив право заявника на «розгляд», яке закріплене п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в практиці ЄСПЛ.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає вирішенню в позовному провадженні шляхом пред`явлення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1261, 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що у даній справі існує спір про право. Так, 17 грудня 2020 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_3 , подана представником ОСОБА_5 , про залучення співвідповідача. У вказаній заяві ОСОБА_3 зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою з метою отримання права на спадкове майно. А, відтак, ОСОБА_3 вважає, що така заява порушує його права на спадщину.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника та ОСОБА_4 впливатиме на права й обов`язки інших спадкоємців, а, отже, залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даній справі існує спір про право.

Вказуючи в апеляційній скарзі мету, для якої необхідно встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме для можливості отримання дублікату свідоцтва про смерть та можливості бути похованою поруч зі спадкодавцем, ОСОБА_1 не звернула увагу на те, що у поданій до суду заяві, яка залишена без розгляду, вона не вказала мету встановлення даного факту.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила висновки суду першої інстанції та вказала, що встановлення зазначеного факту їй потрібно для прийняття спадщини після померлого чоловіка. Доводи апеляційної скарги в частині мети встановлення зазначеного факту, а саме для можливості отримання дублікату свідоцтва про смерть та можливості бути похованою поруч зі спадкодавцем вона не підтримує, оскільки це безпідставно зазначено її адвокатом і не відповідає дійсності.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Залишення заяви без розгляду не позбавляє ОСОБА_1 доступу до правосуддя, оскільки вона має право на звернення до суду у загальному порядку шляхом пред`явлення позову. Крім того, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року у справі № 759/22507/20 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, усунення від спадкування та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.