Справа № 323/1435/21
Провадження № 2/323/627/21
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

01.12.2021 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., при секретарі судового засідання Мірошниченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на її Ѕ частину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовною заявою, яка 16.07.2021 року була уточнена, до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на її Ѕ частину, у якому зазначає, що з 18.06.2005 року вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу ними придбано квартиру АДРЕСА_1 . Квартира була куплена за спільні кошти подружжя. Договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача.

Так, відповідно до п. 14 договору купівлі-продажу від 06.08.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В., відповідач стверджував, що вона, як його дружина, дала згоду на придбання вказаної трикімнатної квартири за їхні спільні кошти.

На даний час відповідач статус спільно нажитого майна категорично заперечує.

Тому просить визнати трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , без виділу частки в натурі.

У судове засідання позивач не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлено, що 18 червня 2005 року між позивачем та підповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.06.2005 року.

Під час шлюбу позивач та відповідач, за їх спільні кошти, придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 06.08.2007 року, який зареєстрований в реєстрі за № 352 та посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В., витягом з Державного реєстру правочинів № 4403259 від 06.08.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Імпульс» Пологівськрої районної ради № 15655492 від 21.08.2007 року, технічним паспортом на квартиру, складеного 20.12.1999 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 289085106 від 08.12.2021 року, рішенням Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області № 11 від 17.11.2015 року про перейменування назв вулиць, провулків села та населеного пункту, рішенням Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області № 1 від 27.01.2016 року про перейменування назв вулиць, провулків села, додатком 1 до рішення Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області № 1 від 27.01.2016 року про перейменування назв вулиць.

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання вищезазначеної квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на її Ѕ частину, так як відповідач почав заперечувати факт того, що дана квартира є об`єктом спільно нажитого майна за час перебування у шлюбі.

На підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтаЗакону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами 1 та 2 статті 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідач визнав і погодився на поділ вказаних майнових прав у рівних частках між подружжям.

Таким чином, трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і, враховуючи конкретні обставини даної справи, частки подружжя у спільному майні є рівними, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат сторонами перед судом не порушувалося, а тому судом при винесенні рішення не вирішувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 76, 245, 141, 265 ЦПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.60-63, 65, 71, 72, СК України, , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на її Ѕ частину задовольнити повністю.

Визнати трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , без виділу частки в натурі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2021 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун