ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1636/21 Справа № 194/1387/19 Суддя у 1-й інстанції - Солодовник І. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Демченко Е.Л.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Ідея Банк про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ Ідея Банк про визнання недійсним кредитного договору. Просив суд визнати положення ч. 2 п. 1.10 договору № Z62.21654.004374315 недійсними, визнати положення п. 6 договору № Z62.21654.004374315 недійсними; визнати договір № Z62.21654.004374315 між ПАТ Ідея Банк та ним недійсним в цілому; застосувати наслідки передбачені ст. 216 ЦК України, вирішити питання стосовно судових витрат (а.с. 2-8).

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ Ідея Банк про визнання недійсним кредитного договору (а.с. 91-97).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 102-110).

Постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року залишено без змін (а.с. 140-147).

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2020 року Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про застосування передбачених ст. 216 ЦК України правових наслідків недійсності положень пункту 1.10 та пункту 6 кредитного договору № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 189-196).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням постанови Верховного Суду від 18 травня 2020 року, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Фактичні обставини справи, встановлені судами, що 26 вересня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z62.21654.004374315, відповідно до пункту 1.1. умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 99 921 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 60 місяців та банк надає кредит у день його підписання і датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника.

Відповідно до пункту 1.13 кредитного договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг «2620_Стартовий_ПР», що обслуговується в умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5, 5% (Маржу банку) та станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку, становить 9,5%, що разом з Маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%.

Відповідно до пункту 1.10 кредитного договору за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе:

- надання інформації по рахунку позичальника, з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

- надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Пункт 6 кредитного договору містить графік щомісячних платежів за кредитним договором.

Згідно з пунктом 5.1 кредитного договору № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року Банк перед укладенням кредитного договору повідомив позичальнику в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація позичальнику відома та зрозуміла, позичальник ознайомився з тарифами банку і згоден з ними, належний позичальнику примірник оригіналу даного договору позичальнику вручено банком при підписанні даного договору, умови даного договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Також, матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту-Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ 26 вересня 2018 року підписано позивачем, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, також позивачем підтверджено отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі, в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

На підставі заяви ОСОБА_1 між ним та страховиком - ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» 26 вересня 2018 року укладено договір добровільного страхування життя № Z62.21654.004374315, вказана заява, підписана ОСОБА_1 та прийнята уповноваженою особою страховика - страховим агентом.

ПАТ «Ідея Банк» зараховано кошти в сумі 86 887, 83 грн на банківський рахунок позичальника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який зазначено у договорі, із призначенням платежу: «видача кредиту, згідно з кредитним договором № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року».

Крім того, ПАТ «Ідея Банк» в порядку виконання вимог пункту 1.12 кредитного договору перераховано кошти в сумі 13 033, 17 грн на рахунок ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» із призначенням платежу: «оплата по договору № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року, страхувальник ОСОБА_1 »

В період із 26 вересня 2018 року по 14 серпня 2019 року позивач щомісячно сплачував суму, яка відповідає сумі, встановленій у погодженому та підписаному графіку щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 124-125).

Згідно пункту 1.10 кредитного договору № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Тобто, пунктом 1.10 кредитного договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 вказаної статті зазначається, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно розрахунку, ПАТ «Ідея Банк» у період з 26 вересня 2018 року по 14 серпня 2019 року зарахував 33 040,52 грн., як плату ОСОБА_1 за обслуговування кредиту № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року (а.с. 124-125).

Колегія суддів дійшла до висновку, що таке зарахування сум коштів є невірним, а тому суму 33 040, 52 гривень сплачених за обслуговування кредиту № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року слід повернути ОСОБА_1 ..

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року в частині застосування передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України правових наслідків недійсності положень пункту 1.10 та пункту 6 кредитного договору № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення цих позовних вимог.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» повернути ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 33 040 (тридцять три тисячі сорок) гривень 52 копійки, що сплачені за обслуговування кредиту № Z62.21654.004374315 від 26 вересня 2018 року, з моменту укладання по 14 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: