ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Херсон

Справа №766/63/19

Провадження №22ц/819/234/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Майданік В.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Радінович Володимир Ігорович, та до якої приєднався ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ус О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних дітей.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач по справі є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На теперішній час позивачі проживають вдвох, одержують мінімальну пенсію, інших джерел доходів не мають.

Оскільки стан їхнього здоров`я значно погіршився, виникла гостра необхідність у ліках та додатковому харчуванні, у зв`язку з чим позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути з ОСОБА_3 на їх користь аліменти на утримання у розмірі по 2000,00грн. на кожного, щомісячно, до зміни їх матеріального становища, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь непрацездатних батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 аліменти на їх утримання у розмірі по 220,00грн. на кожного щомісячно, починаючи з 03 січня 2019 року та довічно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Радінович В.І., та до якої приєднався ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині визначеного судом розміру стягнутих аліментів на користь ОСОБА_1 змінити, збільшивши розмір присуджених до стягнення на її користь аліментів до 2000,00грн., починаючи з 03 січня 2019 року та довічно.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розмір аліментів у сумі 220,00грн. щомісячно об`єктивно не здатний в повній мірі задовольнити потреби непрацездатних осіб, пов`язані з додатковими витратами на харчування, належне повноцінне лікування, необхідність проведення якого встановлена відповідно до наданих доказів. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин за аналогією закону положення ст. 195 ч.2 СК України, за якою заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Також суд першої інстанції не врахував, що іншим сином позивачів ОСОБА_4 систематично у добровільному порядку надається матеріальна допомога батькам, а тому встановлення для відповідача обов`язкових аліментів на користь непрацездатних батьків у розмірі по 220,00грн. на кожного, робить тягар утримання батьків непомірним для ОСОБА_4 .

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2020 року було повернуто, з підстав невідповідності її вимогам ст.356 ч.3 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження ОСОБА_1 , а саме в частині часткового задоволення позовних вимог останньої.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 просила подану нею апеляційну скаргу задовольнити. Пояснила, що є пенсіонером за віком, розмір її щомісячної пенсії становить близько 4900грн. Також вона продовжує працювати та отримує заробітну плату у розмірі 4000,00грн. на місяць. Син ОСОБА_4 добровільно приймає участь в їх з чоловіком утриманні та надає щомісячну матеріальну допомогу у розмірі 1000,00грн. звернення до суду із позовом до сина ОСОБА_3 обумовлено наявністю у неї хвороби сахарного діабету та остеопорозу, лікування яких потребує витрачання значних коштів близько 4000,00-5000,00грн. щомісяця. Позивач має намір звільнитися з роботи, що негативно позначиться на її матеріальному стані.

Адвокат Радінович В.І., діючий як представник позивачів, просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Бутенко Д.В. просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Пояснив, що сторони у справі взагалі не спілкуються з 2003 року. Відповідач не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину. Сплачувати аліменти на утримання батьків у більшому ніж призначеному судом розмірі не має можливості. Обидва позивачі отримують пенсію, розмір якої не є мінімальним, працюють, мають у власності нерухомість.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків (непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону) та потреба у матеріальній допомозі (тобто батьки не мають можливості забезпечити свої нагальні потреби у зв`язку з відсутністю достатніх для цього коштів).

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги беруться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю відповідача по справі - ОСОБА_3 (а. с. 3).

З 14 липня 2008 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Суворовським РУПФУ м. Херсона (а.с.10).

Згідно довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09 жовтня 2018 року №3477 та від 21 травня 2019 року №2077 позивач ОСОБА_1 за період з січня 2017 року по жовтень 2018 року отримала пенсію за віком у розмірі 60901,52грн., з січня 2019 року по травень 2019 року у розмірі 20374,90грн. (а.с.12, 104).

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03 березня 2019 року та довідки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування №585 від 31 грудня 2018 року ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет 2 (другого) типу, компенсований та їй рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії (а.с.23. 49).

З інформаційної довідки №166720739 від 15 травня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.83). З пояснень сторін також встановлено, що позивачці на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_2 .

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2019 року отримувала доходи з наступних джерел: «Державний архів» за 1 квартал 2017 року нараховано 11785,50 грн; 2 квартал 2017 року 17100,04 грн; 3 квартал 2017 року 15723,59 грн; ХДЗ «Палада» нараховано за 3 квартал 2017 року 450,00 грн; «Державний архів» нараховано за 4 квартал 2017 року 13276,33 грн; 1 квартал 2018 року 8383,81 грн; ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» нараховано за 2 квартал 2018 року 2500,00 грн; «Державний архів» нараховано за 2 квартал 2018 року 9861,54 грн; ХВУФК нараховано за 2 квартал 2018 року 3200,00 грн; «Державний архів» нараховано за 3 квартал 2018 року 12558,71 грн; 4 квартал 2018 року 12261,85 грн; Держекоінспекція нараховано за 4 квартал 2018 року 7500,00 грн; Державний архів нараховано за 1 квартал 2019 року 7343,70 грн. (а.с. 110).

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач має ще одного повнолітнього сина ОСОБА_4 , відносно якого вимоги про стягнення аліментів в судовому порядку не пред`являлися. Позивач підтвердила, що останній добровільно щомісячно надає матеріальну допомогу батькам у розмірі від 100,00грн. і більше.

Заперечуючи проти доводів позивачів щодо матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання непрацездатних батьків у заявленому до стягнення розмірі по 2000,00грн. на кожного щомісяця, з посиланням на працевлаштування відповідача за кордоном, за клопотанням ОСОБА_3 09 січня 2020 року судом була витребувана інформація про перетин ним кордону України.

Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-1547/0/15-20-вих від 16 січня 2020 року, ОСОБА_3 перетинав кордон в період з 11 лютого по 23 серпня 2017року, а саме 11 лютого 2017 року в`їзд, 23 квітня 2017року виїзд; 06 серпня 2017 року в`їзд, 12 серпня 2017року виїзд, 23 серпня 2017 року в`їзд (а.с.151).

З довідки, виданої Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК Крим та Севастополі Державної фіскальної служби України від 18 липня 2019 року за №8418/9/21-22-08-02-03 вбачається, що в ЦБД Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України відсутня інформація про доходи фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2019 рік (а.с.124).

За відомостями Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області, за відповідачем зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 21013, 1987 року випуску (а.с.144-145).

З виписки Центру урології та дистанційної літотрипсії 11 липня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 переніс операцію на нирках, у зв`язку з чим йому рекомендований постійний лікарський нагляд та реабілітаційні відновлювальні процедури (а.с. 69).

Сторонами не заперечувалося, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи й застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючи розмір присуджених до стягнення аліментів на утримання позивача, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, продовжує працювати, за що отримує заробітну плату та має інший додатковий дохід, наявність у власності останньої нерухомого майна. Також суд врахував, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина та ОСОБА_3 хоча офіційно не працевлаштований, проте за віком та станом здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу батькам. Ураховано отримання позивачкою матеріального утримання від іншого сина ОСОБА_4 (ст. 205 ч.2 СК України).

Виходячи з наведених обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивачки про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 2000,00грн. та погоджується з висновком суду першої інстанції про присудження до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 220,00грн. щомісячно. Слід зазначити, що стягнення аліментів в розмірі, який просить позивачка, буде порушувати права інших утриманців відповідача, зокрема його малолітньої дитини, яку відповідач зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин за аналогією закону приписи ст. 195 ч.2 СК України, згідно якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказана норма врегульовує питання нарахування розміру заборгованості по аліментам присуджених у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, і не стосується вирішення питання щодо їх призначення.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Радінович Володимир Ігорович, та до якої приєднався ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно ст.389 ч.3 п.2, ст.19 ч.6 п.3 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 09 лютого 2021 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: В.В. Майданік

Л.А. Приходько