Справа № 646/866/18
№ провадження 2/646/70/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І.М.

за участю секретаря Коммунарової А.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), до Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7), треті особи: ОСОБА_2 , (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса проживаня: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (адреса проживання: АДРЕСА_4 .) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом -

у присутності позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт належності ОСОБА_6 правовстановлюючого документу на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , а саме - Свідоцтво про право власності на житло від 09 березня 1998 року виданого Органом приватизації житлового фонду АТ "Ефект" згідно з розпорядженням від 05 березня 1998р. №4 в якому прізвище співвласника зазначено як " ОСОБА_7 " а також визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_5 та доводився їй вітчимом. До цього, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина та матір позивачки - ОСОБА_8 . Спадок після її смерті прийняв чоловік - ОСОБА_6 , оскільки на час смерті був зареєстрований та мешкав разом з нею. 31 січня 2003 року ОСОБА_6 залишив заповіт на користь позивачки. Після смерті ОСОБА_6 позивачка звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6 . У якості спадкового майна залишилась квартира розташована за адресою: АДРЕСА_5 яка належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1998 року виданого Органом приватизації житлового фонду АТ "Ефект" згідно з розпорядженням від 05 березня 1998р. №4 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. Але 08 листопада 2017 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва на право власності позивачці було відмовлено в зв`язку неможливості визначення обсягу спадкового майна. Також у зв`язку з різними перекладами з російської мови прізвища « ОСОБА_9 » в документах з`явився різний правопис українською мовою - в свідоцтві про право власності - ОСОБА_7 , в свідоцтві про смерть - ОСОБА_10 .

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 13.04.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.

Ухвалою судді Теслікової І.І. від 16.07.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду.

05.03.2019 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа надійшла у провадження судді Шелест І.М.

04.09.2018 ухвалою суду було задоволено клопотання позивача - залучено до участі у розгляді справи у якості третіх осіб: ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

28.03.2019 ухвалою судді Шелест І.М. прийнято у провадження дану цивільну справу та призначений судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ворожбіян М.М. у судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви, просили задовольнити.

Представник Відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Треті особи - ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судове засідання не з`явились, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялись, від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки виданої 13.12.17 № 1029058 КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради" станом на 31.12.012 згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею 45,3 кв.м., житловою площею 32,5кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1998 року виданого Органом приватизації житлового фонду АТ "Ефект" №4 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1998 року виданого Органом приватизації житлового фонду АТ "Ефект" згідно з розпорядженням від 05 березня 1998р. №4 квартира розташована за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Зазначене Свідоцтво відповідним чином зареєстровано в Харківському міському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № В-34596 10.03.1998 про що міститься відмітка на Свідоцтві про праві власності (а.с. 8).

Згідно довідки адвоката ОСОБА_5 від 07.02.2018р. в даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на сайті https://kap.minjust.gov.ua/ інформація про квартиру 5 за адресою: АДРЕСА_6 відсутня (а.с.27).

Будь-якого договору між співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , не було, тому враховуючи положення ч. 2 ст. 370 ЦК України вважається, що частки у спільному майні співвласників квартири є рівними по 1/2 частині.

Зі свідоцтва про одруження виданого російською мовою вбачається, що 21 січня 1983 року було укладено шлюб між « ОСОБА_12 " та " ОСОБА_13 " та після реєстрації шлюбу дружні присвоєно прізвище " ОСОБА_9 " (а.с.15).

Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції 12 листопада 2005р. серія НОМЕР_1 (а.с. 16).

Згідно довідки №16394/7/07.05 від 18.09.2014 наданої КП «Жилкомсервіс» яка міститься в матеріалах спадкової справи за адресою: АДРЕСА_5 була зареєстрована ОСОБА_8 з 23.07.1980 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , знята з реєстрації 30.05.2007 та ОСОБА_6 з 03.08.1983 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , знятий з реєстрації 30.05.2007 (а.с.64).

Інформації щодо того, хто звертався до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини та чи залишала померла заповіт в матеріалах справи відсутня.

Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть виданим повторно міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції 15 травня 2007р. серія НОМЕР_2 (а.с. 17).

Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №10886573 виданого Першою харківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6 03.09.2007 року заведена спадкова справа № 43030877 (а.с. 56).

На підтвердження прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 подала заяву 03.09.2007 до Першої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 53).

31.01.2003 року ОСОБА_6 залишив заповіт посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Федяєвою Т.Д. реєстровий №228 на користь позивачки (а.с.58).

З матеріалів справи вбачається що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла тільки ОСОБА_1 . Відмови від спадщини не було.

08 листопада 2017 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Цукановою О.В. було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку неможливості визначення обсягу спадкового майна (а.с. 80-81).

Крім того, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1998 року виданого Органом приватизації житлового фонду АТ "Ефект" згідно з розпорядженням від 05 березня 1998р. №4 співвласником квартири за адресою АДРЕСА_5 є ОСОБА_6 . Відповідно до свідоцтва про смерть виданого повторно міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції 15 травня 2007р. серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вищенаведені розбіжності у документах є очевидним варіантом перекладу з російської мови, який не може бути належним чином виправлений без звернення до суду.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_6 має для позивачки юридичне значення, оскільки унеможливлює оформлення спадкових прав.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили що в АДРЕСА_6 в квартирі мешкали разом мати позивачки - ОСОБА_16 та чоловік ОСОБА_16 та вітчим позивачки відповідно - ОСОБА_17 . Після смерті дружини ОСОБА_18 продовжував мешкати в квартирі за адресою АДРЕСА_5 та ним до самої смерті опікувалась ОСОБА_1 яка його і поховала.

Суд приходить до висновку, що позивачем було надано достатньо доказів, які вказують на факт належності свідоцтва про право власності на житло померлому ОСОБА_6 , що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Залучені до справи у якості третіх осіб - ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 доказів на підтвердження родинних зв`язків з померлим ОСОБА_6 не надали, як і доказів прийняття спадщини після його смерті та доказів як б підтверджували право на обов`язкову частку в спадщині.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р.№ 7 у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, враховуючи, що частки у житловій квартирі, які належали померлим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності на даний час не визначений, а не визначення часток не дає можливості сторонам реалізувати своє право на спадкування та визнання права власності, суд вважає можливим визначити частку ОСОБА_6 у розмірі Ѕ частини спадкової нерухомості.

В свою чергу, суд вважає що відсутні належні та допустимі докази щодо кола осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р.№7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно з вимогами ст. 79,80 ЦПК України, надані позивачами докази, суд визнає достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а також достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

На підставі викладеного згідно ст. ст. 16,328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1267-1270, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 належить видане на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_8 свідоцтво про право власності на житло від 09 березня 1998 року виданого Органом приватизації житлового фонду АТ "Ефект" згідно з розпорядженням від 05 березня 1998 року №4 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстроване в Харківському міському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № В-34596 10.03.1998.

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири, загальною площею 45,3 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Припинити право спільної сумісної власності

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року)до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідн. НОМЕР_3 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Харківська міська рада (місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7).

Треті особи: ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10.02.2021.

Суддя І.М. Шелест