Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2819/21
Провадження № 2/552/1250/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

19.08.2021 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду цивільну справу № 552/2819/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 27.05.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_3 , 1951 року народження, не працює, пенсіонер, отримує пенсію за віком, має на утриманні сина ОСОБА_5 , 1974 року народження, який рішенням суду визнаний недієздатним.

Потреба позивача в матеріальній допомозі обґрунтована тим, що ОСОБА_3 після отриманих в результаті ДТП травм є хворою людиною і потребує стороннього догляду, очікує на встановлення групи інвалідності, несе значні витрати на лікування.

В позовній заяві просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_3 , 1951 року народження, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку з дня подачі заяви до суду довічно.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.05.2021 відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Відповідачем ОСОБА_4 відзив на позовну заяву не подавала, 26.07.2021 подано письмові пояснення, в яких з позовними вимогами не погоджувалася, вказувала на відсутність фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання матері.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.07.2021 закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечувала з тих підстав, що відповідач ОСОБА_4 не має можливості утримувати непрацездатну матір.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в справі докази, приходить таких до висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 , 1951 року народження, перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області і отримує пенсію за віком.

Згідно з висновком ЛКК № 10 від 16.03.2021 ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тобто, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків визначальним є те, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Стаття 202 Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Натомість право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 1 січня 2021 року - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривень.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечувалось позивачем, що вона є пенсіонером, перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управління ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію у розмірі 3326,46 грн щомісячно, тобто, в розмірі понад встановлений законом прожитковий мінімум.

Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 210/2171/16-ц (провадження № 61-20845св18).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи свою потребу в матеріальній допомозі ОСОБА_3 вказує на ті обставини, що після отриманих в результаті ДТП травм є хворою людиною та потребує стороннього догляду, несе колосальні витрати на лікування.

Разом з тим, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.04.2020 в справі № 552/1453/20 (кримінальне провадження № 0000409 від 15.02.2020 за фактом ДТП, що сталася 14.02.2020) звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою ОСОБА_3 . Згідно з поданою до суду ОСОБА_3 заявою, ОСОБА_7 , як особою, яка винна в настанні ДТП, відшкодовано матеріальні та моральні збитки, сплачено повністю лікування, до останнього ОСОБА_3 претензій будь-якого характеру не має.

Враховуючи зазначені встановлені судом обставини, суд вважає безпідставним твердження позивача про потребу в отриманні матеріальної допомоги саме з тих підстав, що в результаті ДТП погіршився її стан здоров`я.

Надані до суду позивачем чеки на придбання лікарських засобів судом оцінюються критично.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердженні тієї обставини, що придбані згідно з наданими до суду чеками ліки були призначені позивачу ОСОБА_3 та придбані саме для неї, відсутні відповідні медичні призначення, виписки з медичної документації.

Окрім того, аналіз наданих до суду чеків дає достатні підстави для сумніву в тому, що згідно з ними лікарські засоби були придбані саме для ОСОБА_8 , а не різними людьми.

Зокрема, з наданих до суду 36 чеків, 9 з них датовані однією датою - 13.08.2021, а час придбання ліків на деяких з них має різницю в одну чи декілька хвилин.

Той факт, що позивач ОСОБА_3 несла тягар по утриманню належної їй на праві приватної спільної часткової власності квартири, жодним чином не може вплинути на висновок суду щодо її потреби в матеріальній допомозі.

Позивачем не надано достатніх доказів того, що отримуваний нею дохід, в тому числі пенсія, не забезпечує її потреб, а матеріальне становище є скрутним.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що витрати ОСОБА_3 значно перевищують її дохід. Натомість розмір пенсії та взагалі дохід позивача більший прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, посилаючись на потребу в допомозі від повнолітньої доньки та недостатність коштів для задоволення своїх потреб, позивач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду доказів щодо розміру своїх витрат на забезпечення життєдіяльності.

Отже, дослідженими в справі доказами не встановлено, що ОСОБА_3 на даний час є особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 1 ст. 202 СК України.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, які давали б достатні підстави покласти на відповідача обов`язок утримувати непрацездатну матір.

Тому суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог повністю.

При ухваленні рішення суд керується принципом побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

-відповідач ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 19.08.2021.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко