Номер провадження: 22-ц/813/4235/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приморська районна адміністрації Одеської міської ради,

відповідач Виконавчий комітет Одеської міської ради,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації»,

третя особа ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

третя особа ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року у складі судді Бондара В.Я.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_2 , та з урахуванням уточнень позовних вимог просив суд: визнати незаконним розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 31 липня 2003 року №1338 (в частині яка стосується ОСОБА_2 ); визнати недійсним видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_2 свідоцтво від 17 жовтня 2003 року про право власності на частку у розмірі 7/25 домоволодіння, яке складається з трьох житлових будинків літ. «А», «Б2», «В» загальною площею 1039,8 кв.м, житловою площею 280,9 кв.м, літніх кухонь літ «Т», «И», «Ж», вбиральні літ «П», та розташоване за адресою АДРЕСА_1 ; визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №245 від 20.05.2003 «Про прийняття в експлуатацію реконструйованої частини 2-поверхового житлового будинку з прибудованими, підвалом та мансардою та літньої кухні літ. «Т», що належать ОСОБА_3 , ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є співвласником - власником 1/10 частки домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з трьох окремих житлових будинків. В 2018 році позивачеві стало відомо, що в результаті здійснення прибудови, на підставі спірного розпорядження, відповідач ОСОБА_2 отримала спірне свідоцтво, відповідно до якого її частка у домоволодіння збільшилась з 1/10 до 7/25 частки, що, однак, було можливе лише у разі отримання згоди на це інших співвласників домоволодіння, та чого відповідач в дійсності не отримувала.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що договір співвласників нерухомого майна про зміну розміру часток у ньому повинен бути укладений виключно у письмовій формі, у Приморської районної адміністрації Одеської міської ради були відсутні правові підстави для прийняття розпорядження №1338 від 21.07.2003. Без договору між усіма співвласниками у Виконавчого комітету Одеської міської ради були відсутні підстави для прийняття рішення про внесення змін до технічного паспорту та проведення перерахунку ідеальних частин, а також про видачу нових свідоцтв про право приватизації власності домоволодіння. У наданих ОСОБА_2 розписках про згоду на реконструкцію відсутні посилання на дозвіл на проведення перерахунку та зміни часток співвласників домоволодіння в будь-якому вигляді.

17.11.2020 представник ОСОБА_7 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

19.11.2020 ОСОБА_5 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

11.12.2020 ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

16.08.2021 від ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представники Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради та КП «Бюро технічної інвентаризації» в судове засідання 17.08.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судове засідання 17.08.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вирішив розглянути справу без участі учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та ОСОБА_7 , дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Матеріали справи свідчать, що на підставі свідоцтва про спадщину, серія номер: 835, виданого 31.10.2016 приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., ОСОБА_1 є власником 1/10 частки домоволодіння, загальною площею 977,5 кв.м., житловою площею 278,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, майно успадковане позивачем після смерті його матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 17.10.2003, ОСОБА_9 належить на праві приватної власності 7/25 часток домоволодіння, яке складається з трьох житлових будинків літ. «А», «Б2», «В» загальною площею 1039,8 кв.м., житловою площею 280,9 кв.м., літніх кухонь літ «Т», «И», «Ж», вбиральні літ «П», за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане свідоцтво видане на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1338 від 21.07.2003 «Про затвердження розрахунку ідеальних частко в домоволодінні АДРЕСА_1 », відповідно до якого в даному домоволодінні, затверджено за ОСОБА_3 8/25 частки домоволодіння; за ОСОБА_6 7/25 часток домоволодіння; за ОСОБА_5 3/10 частки домоволодіння; за ОСОБА_8 2/25 частки домоволодіння; за ОСОБА_10 1/50 частку домоволодіння.

Зазначене вище розпорядження винесене за підставі розгляду Приморською районною адміністрацією ОМР звернення ОСОБА_3 у зв`язку з отриманням останнім рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.05.2003 №245, яким затверджено акт міської міжвідомчої комісії від 17.04.2003 про прийняття в експлуатацію споруд та прийнято в експлуатацію реконструйовану частину 2-поверхового жилого будинку з прибудовами, підвалом та мансардою, жилою площею 139,3 кв.м., загальною площею 660,7 кв.м., літню кухню літ. «т», за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вірно зазначив суд першої інстанції оскаржувані акти прийняті для фіксації правовідносин, які виникли до 2004 року, а тому до вказаних правовідносин слід застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року.

Як визначено ст. 119 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

З викладеного слідує, що станом на 2003 рік, прибудова, надбудова або перебудова, а фактично реконструкція, житлового будинку, потребувала згоди решти учасників спільної часткової власності на цей будинок.

За приписами ст. 41 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі укласти угоду у випадках, передбачених законодавством (ст. 42 ЦК України в ред. 1963 року).

В матеріалах справи наявні копії розписок ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відповідно до яких, вказаними на той час співвласниками домоволодіння було надано письмову згоду на реконструкцію та введення в експлуатацію реконструйованих частин домоволодіння, яка здійснена співвласником ОСОБА_3 .

Після отримання вказаних письмових згод виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято акт міської міжвідомчої комісії від 17.04.2003 «Про прийняття в експлуатацію споруд», затверджений рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.05.2003 №245, яким прийнято в експлуатацію реконструйовану частину домоволодіння та вирішено видати ОСОБА_3 та ОСОБА_7 свідоцтва про право власності на частини домоволодіння.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що комісією отримані згоди суміжних землекористувачів та співвласників, на підставі чого ОМБТІ та РОН прийнято акт «Про встановлення фактичного користування будівлями та спорудами» від 09.06.2003, яким встановлено об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у фактичному користуванні всіх співвласників домоволодіння. Вказаний акт від 09.06.2003 також підписано співвласниками домоволодіння, в тому числі й ОСОБА_8 , яка на той час була співвласницею домоволодіння.

Вказані обставини доводять, що зміна розміру часток у домоволодінні, яка відбулася в наслідок реконструкції, була погоджена належним чином в письмовій формі зі співвласниками домоволодіння, в тому числі й ОСОБА_8 , після смерті якої позивач успадкував 1/10 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, відповідач здійснив реконструкцію з дотриманням вимог ст. 119 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), а тому суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав вважати незаконним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.05.2003 №245, яким затверджено акт міської міжвідомчої комісії від 17.04.2003 про прийняття в експлуатацію споруд та прийнято в експлуатацію реконструйовану частину 2-поверхового жилого будинку з прибудовами, підвалом та мансардою, жилою площею 139,3 кв.м., загальною площею 660,7 кв.м., літню кухню літ. «т»., за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апелянта про відсутність окремої письмової угоди у вигляді договору про зміну часток не ґрунтуються на вимогах норм ЦК, який діяв на час здійснення реконструкції, оскільки укладення договору про зміну часток між співвласниками та ініціатором реконструкції законом не передбачалася, достатнім проявом погодження співвласників щодо реконструкції була наявна письмова згода.

Посилання апелянта на відсутність згоди співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на проведення реконструкції до уваги не приймається, оскільки ОСОБА_5 у відзиві на апеляційну скаргу зазначав особисто про те, що будь-яких заперечень щодо введення в експлуатацію реконструйованої будівлі до відповідача не мав. Крім того, матеріали справи не місять заперечень ОСОБА_10 щодо вказаних дій відповідача, натомість матеріали справи місять письмову згоду, підписану ОСОБА_11 про надання відповідачу згоди на здачу в експлуатацію реконструйованої будівлі. Заперечень щодо прийняття в експлуатацію споруд та прийняття в експлуатацію реконструйованої частини будівлі від ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею ОСОБА_10 , матеріали справи не містять.

Виходячи з розрахунку часток всіх співвласників домоволодіння згідно розпорядження Приморської районної адміністрації №1338 від 21.07.2003, в сумі виходить одиниця, а тому посилання позивача на порушення ідеальних часток інших співвласників, які жодних претензій щодо реконструкції та зміни розміру часток на домоволодіння не пред`являли, є безпідставним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 02.09.2021.

Головуючий:

Судді: