Провадження № 2/522/810/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

26 листопада 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря - Звонецької І.М.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", третя особа на стороні відповідачів: ТОВ "Альянс Фінанс" про визнання незаконним та скасування рішення за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном,-

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2019 року позивач звернувся з позовом до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року зазначена справа передана до Приморського районного суду м. Одеси, оскільки згідно матеріалів позовної заяви вбачається, що спірне майно, щодо якого прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Приморського району м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2019 року провадження по справі відкрито.

02 жовтня 2019 року від позивача надійшла уточнена позовна заява до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрія Вячеславовича, третя особа на стороні відповідачів: ТОВ "Альянс Фінанс", ПАТ АБ «Порто-Франко» про визнання незаконним та скасування рішення.

16 жовтня 2019 року від ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення проти позовної заяви ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено частково. Витребувано у приватного нотаріуса Бежан А.В. ( АДРЕСА_2 ) засвідчені копії документів, які стали підставою для внесення запису про іпотеку номер 31892851 та запису про обтяження номер 31893568. Витребувано в Державному підприємстві «Агенція з державної реєстрації» (, адреса: 65098, м. Одеса, вул. Остапа Вишні буд. 1) засвідчені документів, які стали підставою для внесення запису про право власності номер 32574398. Витребувано в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради: відомості про виникнення, перехід і припинення права власності та інших речових прав, обтяження таких прав, а також про внесені зміни до відповідного запису Державного реєстру прав та реєстрів у хронологічному порядку стосовно нежитлових приміщень весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), а також роздруківку сканованих копій усіх документів, які містяться в Державному реєстру прав та на підставі яких здійснювались реєстраційні дії відносно цього приміщення, починаючи з документів, на підставі яких було прийняте Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37620686 від 18.10.2017 12:26:03, Махортов Ігор Олександрович, Комунальне підприємство "Реєстраційна служба Одеської області", Одеська обл.

17 жовтня 2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення задоволено.

Накладено арешт на нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) та заборонити до набрання законної сили рішенням суду по даній цивільній справі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

15 листопада 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

У період з 06 листопада 2019 року по 15 листопада 2019 року головуючий суддя Науменко А.В. перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державного підприємства «Агенція з державної реєстрації», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрія Вячеславовича, за участю третіх осіб на стороні відповідачів: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення задоволено та вирішено скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2019 року про накладення арешту, а саме - арешт на нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) та заборонити до набрання законної сили рішенням суду по даній цивільній справі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

03 грудня 2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), вказуючи на те, що власником відповідно до запису в Реєстрі є ОСОБА_3 , та заборонити до набрання законної сили рішенням суду по даній цивільній справі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

04 грудня 2019 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2019 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

23 березня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), вказуючи на те, що власником відповідно до запису в Реєстрі є ОСОБА_3 , та заборонити до набрання законної сили рішенням суду по даній цивільній справі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2020 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

На виконання запиту Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Приморський районний суд м. Одеси направив матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Махортов Ігор Олександрович , ОСОБА_3 , Державний реєстратор Махортов Ігор Олександрович, Державний реєстратор Дунай Христина Богданівна, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрій Вячеславович, ОСОБА_4 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення.

Постановою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року Касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду від 13 лютого 2020 року змінено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року справу прийнято до провадження після повернення з Верховного Суду України.

10 лютого 2021 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення проти прийняття уточненої позовної заяви та клопотання про закриття провадження по справі.

У судовому засіданні від 10 лютого 2021 року суд ухвалив, уточнений позов прийняти до спільного розгляду зі зміною підстав (обставин) позову без змін предмета позову. Позовну заяву залишити без руху до сплати судового збору за додаткові вимоги.

10 лютого 2021 року від позивача надійшла квитанція про сплату судового збору на виконання вимог ухвали від 10 лютого 2021 року.

11 лютого 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову.

З 12 лютого 2021 року по 19 лютого 2021 року головуючий суддя Науменко А.В. перебував у щорічній відпустці.

22 лютого 2021 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову надійшла до провадження судді Науменко А.В.

23 лютого 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшли доповнення до клопотання про закриття провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Державного реєстратора Дунай Христина Богданівна, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрія Вячеславовича, ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

22 лютого 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про виправлення описки в ухвалі суду від 29.12.2020 року.

24 лютого 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

25 лютого 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про повернення заяви ОСОБА_1 та застосування штрафу.

25 лютого 2021 року від Приватного нотаріусу Бежан А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву.

25 лютого 2021 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява. за позовом до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", третя особа на стороні відповідачів: ТОВ "Альянс Фінанс" про визнання незаконним та скасування рішення.

15 березня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

15 березня 2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, до якої не надано жодного додатку.

Відповідно до наданої заяви, позивач ОСОБА_1 просила суд накласти арешт на нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) власником яких відповідно до записів в Реєстрі є в рівних долях відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та заборонити до набрання законної сили рішенням суду по даній цивільній справі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв. м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Другим пунктом прохальної частини заявник просить розглядати дану заяву про забезпечення позову замість заяви про забезпечення позову від 10.02.2021 року.

17 березня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про відвід судді. Вказана заява, мотивована тим, що позивачем подано нову позовну заяву, яка прийнята судом до розгляду датою судового засідання від 10 лютого 2021 року. Вважає, що вказаний позов подано з порушенням ст. 175 ЦПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року у задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Коток А.М. про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

17 березня 2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про визнання права власності.

17 березня 2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

Під час судового засідання призначеного на 17 березня 2021 року суд ухвалив вважати уточнену позовну заяву від 25.02.2021 року поданою належним чином, надати 10 днів для виправлення уточненої позовної заяви. Зустрічну позовну заяву залишити без руху.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Державного реєстратора Дунай Христина Богданівна, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрія Вячеславовича, ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (від 15 березня 2021 року) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення - повернуто заявнику.

27 квітня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про повернення матеріалів уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 25.02.2021 року.

27 квітня 2021 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1

19 травня 2021 року від ОСОБА_4 до суду надійшла зустрічна позовна заява про усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

28 травня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

31 травня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог.

01 липня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про забезпечення судових витрат.

Під час судового засідання від 01 липня 2021 року суд ухвалив залишити зустрічну позовну заяву без руху.

22 липня 2021 року від ОСОБА_4 до суду надійшла заява по усунення недоліків зустрічного позову.

26 липня 2021 року від ОСОБА_4 до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності.

27 липня 2021 року від позивача до суду було надано заяву про сплату судового збору.

Під час судового засідання призначеного на 28 липня 2021 року суд ухвалив прийняти до провадження зустрічну позовну заяву. Також суд ухвалив прийняти до провадження заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року у задоволені клопотання про забезпечення судових витрат представника ОСОБА_2 - адвоката Коток А.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", третя особа на стороні відповідачів: ТОВ "Альянс Фінанс" про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", третя особа на стороні відповідачів: ТОВ "Альянс Фінанс" про визнання незаконним та скасування рішення та призначено справу до судового розгляду по суті.

16 вересня 2021 року від ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

16 вересня 2021 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про забезпечення судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року в задоволенні клопотання відмовлено.

У судове засідання призначене на 25 листопада 2021 року з`явився позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_4 .

Позивач наполягав на задоволенні первісного позову .Заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідачів ОСОБА_7 заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення первісного позову, наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №593/2-08 від 04.04.2008 року, який було укладено між АКБ «Порто- Франко» і ОСОБА_1 , 04.04.2008 року, між сторонами Кредитного договору було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №2629, відповідно до умов якого Іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) передала в іпотеку Банку нерухоме майно - нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5.1. зазначеного Договору Іпотеки від 14 квітня 2008 року Іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки:

у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність.

Відповідно до п. 5.4. зазначеного Договору Іпотеки від 14 квітня 2008 року Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до п. 5.5. зазначеного Договору Іпотеки від 14 квітня 2008 року За рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя).

Відповідно до п. 5.5.1. зазначеного Договору Іпотеки від 14 квітня 2008 року У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець передає у власність Іпотекодержателю предмет іпотеки шляхом укладення Договору про задоволення вимог, який є підставою для реєстрації на нового власника Предмету іпотеки.Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання . У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається Іпотекодержателю у власності є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна відповідно до чинного законодавства. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на Іпотекодержателя.

Сторони іпотечного договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя.

16 березня 2016 року ПАТ АТ «Порто - Франко» відступив право вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором ТОВ «Альянс Фінанс».

У свою чергу ТОВ «Альянс Фінанс» 23 березня 2016 року відступило право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором фізичній особі ОСОБА_2 .

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 18.10.2017 року о 12:26:03 Державний реєстратор Махортов Ігор Олександрович, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37620686 та здійснив реєстрацію права власності на передане в іпотеку майно за ОСОБА_2 .

Оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 04.04.2008, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12.05.2006.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

При цьому згідно із частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Суд зазначає, що пункти 5.4., 5.5., 5.5.1. відповідають положенням ст. 36-37 ЗУ «Про іпотеку» в редакції чинній на момент укладення Договору.

Сторонами під час судового засідання підтверджено, що під час відчуження спірного нежитлового приміщення Договору про його добровільну передачу у власність іпотекодержателя укладено не було (згідно умов Договору Іпотеки), а ОСОБА_1 як іпотекодавець не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.(Постанова Верховного Суду від 29 вересня 2020 року по справі № 757/13243/17)

Матеріалами справи встановлено, що відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 було надіслано вимогу та вона її отримала відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи відсутність укладеного між сторонами Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладення договору), та п.5.4, 5.5, 5.5.1 Договору Іпотеки, ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірне нежиле приміщення, не можна вважати законними.

Подібну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 199/1276/17.

Слід зазначити, що як умовами договору, так і чинною на момент укладення іпотечного договору редакція статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачали необхідність укладення окремого договору з цього приводу, чого зроблено не було.

Зміни до статті 37 Закону України «Про іпотеку», якими передбачалася можливість реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі самого іпотечного застереження, внесені 25.12.2008 року.

У постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, від правового висновку якого Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вважав за необхідне відступити, визначено, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні цієї категорії справ суди повинні встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб урегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом як правової підстави для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені договором іпотеки.

Тобто у зазначеній постанові Верховного Суду України зроблено загальні висновки щодо застосування статей 335, 376, 328 ЦК України, які передбачають можливість виникнення права власності за рішенням суду. Вказано на неможливість застосування статті 392 ЦК України як підстави для визнання права власності.

Крім того, після аналізу статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки від 24 грудня 2007 року, яким передбачався порядок набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем у позасудовому порядку, суд зазначив про необхідність з`ясування наявності згоди іпотекодателя на визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Аналіз правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 27 квітня 2017 року у справі № 6-679цс17, від 02 листопада 2016 року у справі №6-2457цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-1388цс16, від 27 вересня 2017 року у справі №6-2853цс16, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1243цс16, від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1446цс17, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1625цс16, дає підстави підсумувати, що Верховний Суд України підтвердив свої висновки, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Таким чином, укладаючи у 2008 році іпотечний договір, іпотекодавець не узгоджував з іпотекодержателем умови щодо автоматичного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором - нотаріусом, а, значить, таку згоду він не надав, а надав лише згоду на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачивши ці умови відповідно до Іпотечного договору, а саме в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача про скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, витребування нерухомого майна з незаконного володіння нежитлового приміщення весільного салону яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, характер правовідносин між учасниками справи свідчать про те, що у позивача існує спір з відповідачами з приводу права власності на нерухоме майно, яке позивач вважає своєю власністю, внаслідок, зокрема, дій відповідачів щодо реєстрації такого права за ними.

Таким чином, цей позов подано на захист майнових прав позивача, яка вважає безпідставною реєстрацію права власності на належне їй майно за іншою особою. Тобто виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття відповідачами права власності на нерухоме майно, що стало підставою для звернення з цим позовом.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що, установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

У цій справі розглядаються позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, яке, як стверджує позивач, належить їй, а реєстрація права власності за відповідачами проведена з порушенням вимог закону.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Разом з цим частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Вказана норма визначає сукупно дві умови, за одночасної наявності яких власник має право витребувати своє майно від іншої особи, а саме: правову - незаконність, відсутність відповідної підстави та фактичну, що виявляється у заволодінні майном іншою особою.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

У постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення незаконно вибуло із власності ОСОБА_1 . Завдяки діям відповідачів, ОСОБА_1 втратила можливість користуватися даним приміщенням, а також майном, яке знаходиться у цьому приміщенні.

Станом на час винесення рішення по даному позову, право власності на це нежитлове приміщення зареєстровано по Ѕ за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а відтак належним способом захисту порушених прав позивача є витребування майна з його незаконного володіння, всі інші заявлені позивачем вимоги з огляду на наведену практику Великої Палати Верховного Суду, висновки якої підлягають обов`язковому врахуванню судами нижчих інстанцій під час вирішення спорів, є неналежним способом захисту порушених прав позивачів та їх задоволення не призведе до відновлення їх порушених прав.

Також суд вказує на помилковість посилання відповідача ОСОБА_4 як на практику щодо спірних правовідносин, щодо неможливості витребування майна, а необхідності стягнення збитків ( рішення ВП ВС від 29.09.2020 року по справі № 757/13247/17).

Суд звертає увагу, що висновок про необхідність стягнення збитків зроблений судом, на обставинах правовідносин позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на підставі відповідного правочину, який оскаржується.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом витребування з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ; НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв. м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ., а в решті позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи, що судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення незаконно вибуло із власності ОСОБА_1 та прийнято рішення, щодо витребувати з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ; НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв. м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ., суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, а тому відмовляє в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації", третя особа на стороні відповідачів: ТОВ "Альянс Фінанс" про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ; НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв. м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 06.12.2021 року.

Суддя А.В. Науменко

26.11.21