КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/3696/21
Провадження №2/133/1144/21
У Х В А Л А

07.12.21

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального навчального закладу «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та припинення виплати заробітної плати на час відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального навчального закладу «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради», в якому просить: - визнати незаконним та скасувати наказ директора КНЗ «Спеціалізована школа І-ІП ступенів №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради» від 08.11.2021 №121-зп в частині її відсторонення від роботи та припинений виплати їй заробітної плати на час відсторонення від роботи; - стягнути з КНЗ «Спеціалізована школа І-ІП ступенів №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради» на її користь середній заробіток за 08.11.2021 в розмірі 711 гривень 49 коп.; - зобов`язати відповідача здійснити всі передбачені законодавством відрахування податків і зборів з нарахованої заробітної плати за 08.11.2021.

Судом встановлено, що вказану позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, як на підставу звільнення від сплати судового збору, послалась на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом позовної заяви та наведених позивачем мотивів, нею оспорюється наказ про відсторонення від роботи та фактично порушується питання про допуск до роботи, адже позивача не звільнено, а лише відсторонено. Використання нею певної назви матеріально-правової вимоги не змінює дійсної суті вимоги.

За відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - не є стягненням заробітної плати.

Отже, оскільки предметом позову є оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання ним своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної посади/роботи/професії, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника, його доводи про наявність пільг при зверненні до суду із зазначеним у заяві питанням з підстав, наведених у позові, є необґрунтованими.

У постанові Верховного Суду у справі №728/2955/18 від 10.01.2019 вказано, що починаючи з 01.09.2015 позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №369/10046/18, середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою.

Пільг щодо сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Закон України «Про судовий збір» не визначає (постанова Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 761/943/18).

Крім того, в своїй постанові від 27.04.2021 у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Тобто заробітна плата, яку просить стягнути позивач, за своєю суттю є середнім заробітком за час вимушеного прогулу, що не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 встановлений у розмірі 2270 грн.

За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 908,00 грн.

Також п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру до сплати підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві заявлені ним позовні вимоги, а саме: за вимогу немайнового характеру - визнання незаконним та скасування наказу в частині відсторонення від роботи та припинення виплати їй заробітної плати на час відсторонення від роботи- 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,00 грн., та за вимогу майнового характеру - стягнення середнього заробітку - 908,00 грн.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вказаних вище вимог ЦПК України надані позивачем письмові докази (Витяг з наказу, паспорт, особиста медична книжка, інструкція, трудова книжка, довідка про середню заробітною плату, картка платника податків) не засвідчено у передбаченому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, суд вважає за необхідне надати позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків у спосіб: - сплати судового збору; - надання письмових доказів, засвідчених у передбаченому законом порядку.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального навчального закладу «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та припинення виплати заробітної плати на час відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний з дня отримання копії ухвали строк для усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Кучерук