Справа № 522/2306/21
Провадження № 2/522/5460/21
УХВАЛА

10 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вербецької Марії Андріївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

08 лютого 2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд накласти арешт на об`єкти нерухомого майна: дачу (садовий будинок), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101); приміщення за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); квартиру АДРЕСА_3 ; ѕ часток квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки проживала з нею однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначає, що спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 складається з: дачі (садового будинку), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101); нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер нерухомого майна 101); ѕ часток квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер нерухомого майна 101). Посилається на те, що протягом розгляду справи з боку відповідача ОСОБА_2 можливі дії щодо відчуження майна померлої, оскільки відповідачем та іншими зацікавленими особами неодноразово вчинялись дії щодо перереєстрації права власності з метою утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 указаної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, усупереч вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником у поданій заяві не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову, може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, до поданої заяви про забезпечення позову заявником долучено Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 243090016, № 243089322, № 243054026, № 243096710, сформовані 04 лютого 2021 року, з яких слідує, що на об`єкти нерухомого майна, на які просить накласти арешт заявник, вже накладено обтяження у виді арешту указаного нерухомого майна, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року.

Враховуючи предмет позову, яким є встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, та те, що заявником не наведено обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, а також те, що на об`єкти нерухомого майна, на які просить накласти арешт заявник, вже накладено обтяження у виді арешту, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вербецької Марії Андріївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. Ю. Федчишена