Справа № 347/275/21
Провадження № 4-с/347/2/21
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні скарги

15 лютого 2021 року м.Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги у виконавчому провадженні №62135338

в с т а н о в и л а :

09.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Косівського районного суду Івано-Франківської області з скаргою про визнання дій протиправними, визнання недійсним та скасування звіту про незалежну оцінку, заінтересовані особи Косівський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 .. У відповідності до ч.1 ст. 450 ЦПК України розгляд даної скарги призначено судом у межах десятиденного строку на 18.02.2021 року.

11.02.2021 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги. В обгрунтування вимог клопотання, ОСОБА_1 вказувала на те, що до вирішення скарги по суті на дії державного виконавця, існує реальна загроза того, що майно буде передано на продаж для проведення електронних торгів. У зв`язку з цим, просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення передачі майна, а саме: земельної ділянки, площею,0.550 га, кадастровий номер :01:001:0213, розташованої по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,0809 га., кадастровий номер :02:010:0149, розташованої по АДРЕСА_1 , на реалізацію та проведення електронних торгів. Саме такий запропонований нею спосіб забезпечення скарги здатний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення скарги.

Перевіривши доводи клопотання, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.2 ст.149 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Однак, у ч.11 ст.150 ЦПК України, яка набрала чинності з 08 лютого 2020 року, вказано, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Таким чином, розглядаючи клопотання ОСОБА_1 суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про вжиття заходів, щодо зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права в цивільно-процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку забезпечення скарги вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Такого ж висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України під час розгляду справи № 296/4819/17 в ухвалі від 25.10.2017 р., що зупинивши передачу майна на реалізацію, суди порушили норми ЦПК України та вийшли за межі своїх процесуальних повноважень.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 у клопотанні заявлено вимоги щодо зупинення передачі майна на реалізацію та проведення електронних торгів, суд доходить висновку, що такі вимоги суперечать нормам чинного законодавства, та порушують права інших осіб.

Крім того, із клопотання слідує, що на даний момент відбувається стадія виконання рішення суду в примусовому порядку. Законом України «Про виконавче провадження» у статті 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції виконавця.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення передачі на реалізацію майна, з підстав визначених ч.11 ст. 150 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя-

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги у виконавчому провадженні №62135338, шляхом зупинення передачі майна на реалізацію відмовити.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 15.02.2021 року.

Суддя Ю. С. Кіцула