Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"02" вересня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Штифорук О. В. , Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Штифорук О.В., за участю секретаря судового засідання Сороки С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів та борг на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 03 січня 2020 року по 30 квітня 2021 року у розмірі, що не перевищує 100 % заборгованості, а саме в сумі 42790,23 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього рішення було видано виконавчий лист №264/4618/19 від 13.01.2020 року, який було передано на примусове виконання до виконавчої служби та відрито виконавче провадження. Починаючи з 03 січня 2020 року по 30 квітня 2021 відповідач рішення суду про стягнення аліментів виконував не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість з аліментів, яка станом на 30 квітня 2021 року становила 46760,18 грн. В той же час, на протязі всього періоду стягнення аліментів відповідач був працездатним, працював та повинен був сплачувати аліменти на дитину своєчасно. Загальний розмір пені за аліментами за період з 03 січня 2020 року по 30 квітня 2021 року становить 42 790,23 грн., розрахунок якої наведено позивачем у позовній заяві. Проте, враховуючи положення ч. 1 ст. 164 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів та борг у сумі 42790,23 грн.

Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.08.2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На виконанні в Кальміуському відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавчий лист № 264/4618/19 від 13 січня 2020 року виданий Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів на утримання сина виконував не належним чином, у зв`язку із чим станом на квітень 2021 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46760,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 11 травня 2021 року, наданої старшим державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каширіною І.С.

Предметом позовних вимог позивачки є стягнення пені у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 03 січня 2020 року по 30 квітня 2021 року, тому суд, керуючись положеннями ст. 13 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки будь-яких доказів на підтвердження обставин справи відповідачем до суду надано не було, відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів виконував не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, відповідач не надав ніяких доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини, тому позовні вимоги позивачки про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір неустойки (пені), яка утворилась в результаті наявної заборгованості зі сплати аліментів відповідачем, суд виходить з наступного.

Керуючись приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує правові висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19 та Верховним судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 461/7406/18 (провадження № 61-2128св20), тому надає оцінку наявній у матеріалах справи довідці з викладенням висновку, який розмір заборгованості та в якому конкретному місяці мав місце і наводить мотиви, з яких він виходить.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року, справа № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зазначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03 січня 2020 року, наданої старшим державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каширіною І.С., відповідач здійснював платежі на сплату аліментів у період з 03.01.2020 року по 30.04.2021 року не в повному обсязі. Будь-яких доказів на спростування наведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідачем надано не було, а тому суд визнає зазначений розрахунок належним та допустимим доказом на підтвердження відомостей, викладених у такому розрахунку щодо розміру нарахованих до сплати аліментів та відповідно розмір заборгованості з їх сплати. Як вбачається із зазначеного розрахунку, станом на квітень 2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 46760,18 грн.

Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 03 січня 2020 року по 30 квітня 2021 року, виходячи з розміру щомісячних платежів за аліментами, наведеними у розрахунку заборгованості державного виконавця, яка складає 42790,23 грн.

Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не оспорював наведений позивачкою розрахунок розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, не спростував такого розрахунку та не навів альтернативного розрахунку, не ставив питання про витребування або забезпечення будь-яких доказів на спростування наведеного позивакою розрахунку розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Разом з тим, абзац перший частини 1 статті 196 СК України регламентує, що пеня стягується не більше 100 % заборгованості за аліментами.

У зв`язку із викладеним, максимальний розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, не може перевищувати розміру заборгованості за аліментами, яка утворилась станом на 30 квітня 2021 року та яка складає 46760,18 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як вже зазначалось судом, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Таким чином, враховуючи поведінку відповідача у період, в який утворилась заборгованість зі сплати аліментів, а також враховуючи загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, та розмір пені, який підлягає стягненню з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, суд приходить до висновку, що стягнення пені в розмірі, який дорівнює 100 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, буде в повній мірі відповідати загальним засадам як цивільного та і сімейного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із викладеним, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 427,90 гривень.

На підставі ст. 7, 8, 20, 196 СК України, ст. 3, 9, 614 ЦК України, керуючись ст. 4, 12, 13, 47, 7681, 84, 89, 141, 223, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 42790 (сорок дві тисячі сімсот дев`яносто) грн. 23 коп. за період з 03 січня 2020 року по 30 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 427,90 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 02 вересня 2021 року.

Суддя: О. В. Штифорук