Справа №443/843/21
Провадження №2/443/1096/21
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальгної громади села Ходорківці в особі Бібрської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , на право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №5892 від 26.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 13.05.1997 року №281 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів по Соколівській сільській раді за №220.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №5892 від 26.05.1997 року. Згідно довідки Виконавчого комітету Бібрської міської ради №29 від 22.03.2021 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних виконкому Соколівської сільської ради, заповіту від ОСОБА_3 не посвідчувалося. На день смерті разом із ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала його дружина ОСОБА_2 . Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишав, то спадкування відбулося за законом. ОСОБА_2 проживала із чоловіком ОСОБА_3 на час його смерті, не заявляла про відмову від спадщини, а тому вважалася такою, що прийняла спадщину, однак юридично її не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки на території Соколівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,8812 гектари, належні померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія II-ЛВ №015334 від 26.02.2001 року. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари, яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради №30 від 22.03.2021 року, ОСОБА_2 дійсно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила 02.11.2005 року. У виконкомі Соколівської сільської ради посвідчено заповіт за реєстровим №9 від 11.02.1999 року в користь позивачки. Стверджує, що крім позивачки, інших спадкоємців за заповітом, а також осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині не було. Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадкові права після смерті бабусі ОСОБА_2 . У визначений законом термін вона звернулася до державного нотаріуса Ходорівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , внаслідок чого заведена спадкова справа №183. 03.10.2006 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно земельної ділянки для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, площею 2,812 гектарів, яка розташована на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ 015334 виданого 26.02.2001 року.

Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадкові права на земельну частку пай, що належала її бабусі, яка у свою чергу успадкувала її після свого чоловіка ОСОБА_3 . 14.05.2021 року позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , однак отримала відмову. Своєю постановою нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, що належать чоловікові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина- ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Відтак, позивач змушена звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту своїх майнових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 08.07.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 01 вересня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області спадкову справу №183 (належним чином завірену копію) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 для огляду в судовому засіданні.

20.07.2021 року завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою Матусеком В.В. листом повідомлено, що спадкова справа №183/2006, яка була заведена Ходорівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 передана на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву.

Ухвалою від 16.09.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Львівський державний нотаріальний архів в особі керівника в строк до 07 жовтня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №183/2006, яка була заведена Ходорівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформацію про наявність в розпорядженні Львівського державного нотаріального архіву спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і якщо така наявна, то надати спадкову справу (належним чином завірені копії) до суду.

05.10.2021 року завідувачем Львівським державним нотаріальним архівом Бичківською О.М. надіслано копію спадкової справи №247/2004 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та копію спадкової справи №183/2006 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Ухвалою від 01.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилась, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі позивач та її представника, позовні вимоги підтримують в у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Соколівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 01.01.1999 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №5892 від 26.05.1997 року (а.с.12).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Відповідно до свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 , 11 лютого 1956 року укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно довідки Виконавчого комітету Бібрської міської ради №29 від 22.03.2021 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним до дня його смерті і на день його смерті проживала дружина ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт від ОСОБА_3 у виконкомі Соколівської сільської ради не посвідчувалося (а.с.10).

Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса Ходорівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , внаслідок чого заведено спадкову справу №247/2004 (а.с.42-52).

З матеріалів спадкової справи №247/2004 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса зверталася тільки дружина ОСОБА_2 (а.с.43).

Крім того, в матеріалах даної спадкової справи наявні заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких останні повідомляють, що їм відомо про відкриття спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлений законом строк на прийняття спадщини ними пропущено, на її оформлення та видачу свідоцтва про право власності не претендують (а.с.44-45).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим Соколівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 03.11.2005 року (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої серед іншого увійшло право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари, яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_2 11.021999 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Соколівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 9, згідно якого остання заповіла усе своє майно внучці ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради №30 від 22.03.2021 року, ОСОБА_2 дійсно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті проживала одна. Заповіт від ОСОБА_2 посвідчено у виконкомі Соколівської сільської ради за реєстром №9 від 11.02.1999 року в користь внучки ОСОБА_1 (а.с.15).

Позивачка у визначений законом термін звернулася до державного нотаріуса Ходорівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , внаслідок чого заведена спадкова справа №183/2006 (а.с.53-82).

З матеріалів спадкової справи №183/2006 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса зверталася тільки ОСОБА_1 (а.с.57).

03.10.2006 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно: земельної ділянки для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, площею 2,8812 гектарів, яка розташована на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ 015334 виданого 26.02.2001 року (а.с.55); грошового вкладу з відповідними процентами та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться в ВАТ «Ощадбанк» (а.с.54); 2/5 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.56).

Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 , 28.08.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. №170/02-31 від 14.05.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її баби - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Соколівської сільської ради, Жидачівського району, Львівської області, що належать чоловікові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина- ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.19).

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо нерухомого майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане нерухоме майно втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_3 отримав право на середню земельну частку, маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №5892 від 26.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 13.05.1997 року №281 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів по Соколівській сільській раді за №220, є довідка №21-13-0.22-173/104-20 від 16.12.2020 року видана Відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (а.с.12).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у тому числі, за відсутності у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючих документів на вказане вище нерухоме майно, що належало померлій ОСОБА_2 (спадкове майно), перешкоджає її в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку (пай), яка розташована на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , на право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №5892 від 26.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 13.05.1997 року №281 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів по Соколівській сільській раді за №220.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка