Провадження № 2/761/188/2021
03 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Волошина В.О.
при секретарі: Колзаковій К.А.
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
У жовтні 2017р. позивач ПрАТ «СК «УСГ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 133000,0 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 червня 2010р. між позивачем та ОСОБА_11 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2809-3653. Предметом є страхування транспортного засобу автомобіля «MITSUBISHI OUTLENDER» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11
13 грудня 2010р. ОСОБА_11 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, а саме незаконного заволодіння (угону) зазаченого вище транспортного засобу в АДРЕСА_1 . За вказаним фактом у Оболонському РУ ГУМВС України в м. Києві було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченому ч. 3 ст. 289 КК України.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015р. у кримінальній справі № 2602/1787/12 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 289 ст. 290 КК України та призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів ч. 3 ст. 289, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Як вбачається з тексту вироку у справі № 2602/1787/12, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , в грудні 2010р. на автомобілі «HYNDAI COUPE» д.н.з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , на підставі запису свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, прибули до Оболонського району м. Києва. Перебуваючи біля краю проїжджої частини по вул. Г. Дніпра 47 в м. Києві, де на той момент на автомобільній площадці, яка не охоронялася знаходився автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLENDER» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_3 , що належав ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , почали спостерігати за навколишньою обстановкою, для того, щоб у разі небезпеки повідомити про це ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 , підійшов до цього автомобіля, д.н.з НОМЕР_1 , за допомогою спеціального пристрою відімкнув автомобільну сигналізацію, відкрив двері, проник у салон автомобіля, іншим спеціальним пристроєм перепрограмував ключ, зчитавши імобілайзер, заздалегідь заготовленою відмичкою зламав замок запалення, запустив двигун та в період часу з 22:00 год., 12 грудня 2010р. по 09:00 год. 13 грудня 2010р., виїхав на вказаному автомобілі з двору будинку АДРЕСА_1 , тим самим протиправно вилучив транспортний засіб «MITSUBISHI OUTLENDER», д.н.з НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_3 у власника ОСОБА_11 , у супереч його волі, завдавши останньому матеріальної шкоди.

Незаконно заволодівши транспортним засобом, що належав ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , в супроводі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які рухались на автомобілі «HYNDAI COUPE» д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , направились в м. Біла Церква Київської області, де ОСОБА_6 , продав вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_2 , який разом із ОСОБА_3 реалізував його.

Оскільки в досудовому порядку відповідачі відмовляються сплатити суму страхового відшкодування, яка була сплачена позивачем потерпілому ОСОБА_11 , позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2018р. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019р. провадження по справі закрито на підставі п. 4) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в частині вимог до відповідачів: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Розпорядженням від 16 січня 2020р. за № 01-08-423 здійснено повторний автоматичний розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2020р. визначено головуючого суддю Волошина В.О.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2020р. прийнято справу до розгляду.

До судового засідання стороною позивача було подано заяву про розяглдс прави у відсутність представника сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі, про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилися, поважності причин неявки не повідомили, своїх представників до суду не направили, відзиви на позов не подавалися.
Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один зі способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

З урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Так, частиною 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку з наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018р. № 922/2026/17, від 21 вересня 2018р. у справі № 910/19960/15).

Стаття 1190 ЦК України передбачає, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

З огляду на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015р. у кримінальній справі № 2602/1787/12, який набрав законної сили, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , пов`язана із незаконним заволодінням (викраденням) транспортного засобу «MITSUBISHI OUTLENDER» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 та завданням матеріальної шкоди його власнику ОСОБА_11 , повністю доведена належними та допустимими доказами.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма міститься і у ст.27 Закону України «Про страхування».
Судом вставнолено, що на виконання договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2809-3653 від 30 червня 2010р., позивачем було сплачено потерпілому ОСОБА_11 суму страхового відшкодування у розмірі 133000,0 грн.
Суд вважає, що право вимоги яке виникає в порядку та на умовах передбачених ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням.
Положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом».
Зокрема положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п .27 постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України.
Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивач, як правові підстави заявленого позову, одночасно посилався на положення норм матеріального права, які регулюють, як регресні, так і суброгаційні правовідносини.
Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування, до нього в порядку та на умовах передбачених ст. ст. 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. При цьому, що зобов`язання не було припинено зміною кредитора.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 133000,0 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 332,5 грн.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 256, 512, 514, 993 ЦК України; ст. 27 Закону України «Про страхування», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Івана Федорова 32 А) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 133000,0 /сто тридцять три тисячі/ грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» судовий збір по 332 /триста тридцять дві/ грн. 50 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 08 листопада 2021р.

Суддя: