1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯСправа № 335/6205/20 2/335/256/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Апаллонової Ю.В,,
за участю секретаря судового засідання Деркач А.А.,
розглянувши цивільну справу за позовом Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,-
Ухвалою суду від 25.08.2020 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
У судове засідання представник позивача - адвокат Кадуліна І.С. не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, проти винесення заочного розгляду не заперечувала.
Відзиву на позов відповідач не подавала, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядкуст.280ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 01.09.2009 року між Запорізьким державним медичним університетом МОЗ України в особі керівника професора Ю.М. Колесника та студентом ОСОБА_1 укладено та підписано Типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою.
Відповідно до цієї Типової угоди, студент зобов`язується: оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю; прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання.
У 2015 році відповідач отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря «диплом НОМЕР_1 ).
Відповідно до повідомлення до направлення на роботу та списків персонального працевлаштування Запорізького державного медичного університету, ОСОБА_1 направлено до «Чернігівського центру первинної медико- санітарної допомоги».
Відповідно до листа Чернігівського центру первинної медико- санітарної допомоги від 11.10.2016 року, ОСОБА_1 21.06.2016 року була звільнена за п.4 ст. 40 КзпП.
Згідно зі статтями526,527,530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Як вже зазначено судом та матеріалами справи підтверджено, відповідач дійсно навчалася у Запорізькому державному медичному університеті МОЗ України у період з 01.09.2009 року по 30.06.2015 року та отримала повну вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря.
Відповідно до укладеної між сторонами Типової угоди, студент зобов`язується у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку.
Добровільно умови угоди відповідач не виконує, з огляду на що суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача його витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2102,00 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 19, 76-80, 89, 141, 142, 259, 265, 273, 274-279, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позов Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 08 лютого 2021 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.
Суддя Ю.В. Апаллонова