Єдиний номер справи 490/9401/20
Провадження 22-ц812/428/21 Головуючий по 1 інстанції Шолох Л.М.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Колосова О.М.,

за участі: представника позивача Мантуленко О.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Чуприни І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2021р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Миколаївська міська рада, про усунення перешкод та відшкодування шкоди,

встановила:

У грудні 2020р. ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод та відшкодування шкоди.

Позивач зазначав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка є суміжною з належною відповідачу квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідач на місці своєї квартири здійснив самочинно будівництво триповерхової будівлі, що призвело до пошкодження його оселі.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив усунути перешкоди в користуванні квартирою, які чиняться відповідачем шляхом знесення вказаної самочинної будівлі та стягнути 67642 грн. майнової і 200000 грн. моральної шкоди.

Одночасно з позовом подано заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 та заборони по вчиненню будь-яких дій і будь-яким особам щодо цієї квартири.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2021р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність ухвали суду, порушив питання про її скасування.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначеним положенням процесуального Закону та роз`ясненням Верховного Суду оскаржена ухвала відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є вимоги про усунення перешкод в користуванні належною позивачу квартирою, які чиняться відповідачем шляхом знесення зведеної останнім самочинної будівлі по АДРЕСА_4 та відшкодування 67642 грн. майнової і 200000 грн. моральної шкоди.

Зі змісту заяви про забезпечення позову слідує, що позивач не ставив питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони по вчиненню певних дій або накладення арешту щодо квартири АДРЕСА_5 , яка безпосередньо пов`язана з самочинним будівництвом і його наслідками, не надавав доказів про її належність відповідачу, а за неможливості їх надання не заявляв клопотання про їх витребування судом.

В той же час, між квартирою АДРЕСА_3 щодо якої позивач просив вжити заходи по забезпеченню позову і предметом спору відсутній правовий зв`язок, як і відсутні докази про належність цього майна відповідачу, а також про наміри останнього розпорядитись квартирою.

Таким чином, висновок суду про відсутність підстав для забезпечення позову є правомірним.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2021р. -без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржено в касаційному порядку у випадках передбачених ст.389 ЦПК протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 10 лютого 2021р.

Головуючий: Судді: