Провадження №2-о/521/303/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Шкребтієнко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , видане 27.12.199 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зареєстроване і записане у реєстрову книгу за №6-10059, згідно з розпорядженням від 27.12.1999 року №138292.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для подальшої належної реалізації свого права власності на квартиру.

У судовому засіданні заявник участі не приймала, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються із прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з матеріалів справи, факт належності ОСОБА_1 вищевказаного свідоцтва про право власності на житло підтверджується наступними обставинами.

Так, заявник тривалий час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті свого чоловіка - ОСОБА_2 , 1954 року народження, заявник успадкувала його частину зазначеної квартири АДРЕСА_2 , яка належала йому на підставі того ж свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 грудня 1999 року.

Згідно розпорядження органу приватизації від 27.12.1999 року №138292 вищевказана квартира передана у спільну часткову власність члена родини ОСОБА_2 на його прохання, як наймача даного житла. На той момент членами родини були заявник, як його дружина, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, а також їх спільні діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та онучка - ОСОБА_5 .

Крім цього, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який було досліджено у судовому засіданні, відносно нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, ця квартира на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 (дві долі по 1/5 частин кожна), ОСОБА_5 (1/5 частина) та заявнику - ОСОБА_1 (дві долі по 1/5 частин кожна). Отже в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься достовірна інформація щодо співвласників цієї нерухомості з вірним написанням прізвища заявника.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верхоного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

В Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 12 указано, що при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт стало підставою для звернення з відповідною заявою до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, а тому приходить до висновку, що усі наведені докази у їх сукупності свідчать доведеність факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , видане 27.12.199 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зареєстроване і записане у реєстрову книгу за №6-10059, згідно з розпорядженням від 27.12.1999 року №138292.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ч. 1 ст. 81, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , видане 27.12.199 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зареєстроване і записане у реєстрову книгу за №6-10059, згідно з розпорядженням від 27.12.1999 року №138292.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Головуючий