Провадження № 2/219/653/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут Донецької області у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , діючої у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Соледарської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2020 року адвокат Топчийов Є.В., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 , діючої у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2020 року, виданого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори. Разом з позивачем у зазначеному будинку зареєстровані: дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 , однак фактично не проживають з червня 2013 року. Формальна реєстрація відповідачів у зазначеному будинку створює ОСОБА_1 перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Соледарської міської ради, до участі у справі, позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 15 годину 00 хвилин 09 лютого 2021 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. До початку розгляду справи представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , діюча у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до судового засідання також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. 09 лютого 2021 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, у якій вона зазначила, що просить справу розглянути без її участі та визнає позовні вимоги.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Соледарської міської ради, який про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки на електронну пошту, до судового засідання не з`явився. 08 лютого 2021 року на електронну пошту суду провідний спеціаліст служби у справах дітей Місєєва М.О. направила заяву, у якій зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить справу розглянути без її участі.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2020 року, виданого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори (а.с. 32).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 09 лютого 2021 року за № 243649114, інформація щодо прав власності, інших речових прав, іпотек та обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня (а.с. 40).

Відповідач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 , а малолітня ОСОБА_3 - онукою, що вбачається з наявних в матеріалах справи копій: свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 вересня 1990 року (а.с. 5), свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 23 жовтня 2010 року (а.с. 6), свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26 серпня 2011 року (а.с. 7), рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2013 року (а.с. 8), свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 05 лютого 2020 року (а.с. 36), свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 від 05 лютого 2020 року (а.с. 36 зворот).

З копії довідки № 5777/16-13 від 06 жовтня 2020 року, виданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради Тарасової І.С., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

Згідно копії довідки щодо не проживання за місцем реєстрації громадян на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади № 3494/18-19, виданої 05 жовтня 2020 року начальником організаційного відділу Кононченко О.С., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають з червня 2013 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

З відповіді начальника відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради Тарасової І.С. за вх. № ЕП-245 від 14 січня 2021 року вбачається, що відповідач зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 15).

З доданої ОСОБА_2 до заяви про визнання позовних вимог копії свідоцтва про реєстрацію місця перебування № НОМЕР_6 , виданого 10 січня 2020 року начальником відділу з питань міграції УМВС Росії по місту Володимиру Батмановим Д.Є., вбачається, що відповідач зареєстрована з 10 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 37).

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію місця перебування № НОМЕР_7 , виданого 10 січня 2020 року начальником відділу з питань міграції УМВС Росії по місту Володимиру Батмановим Д.Є. (а.с. 38), та навчається у 3-А класі Муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи м. Володимира «Середня загальноосвітня школа № 5 з поглибленим вивченням окремих предметів імені Героя Радянського Союзу ОСОБА_8 », що підтверджується копією довідки № 329, виданої 05 листопада 2020 року в.о. директора зазначеної установи ОСОБА_9 (а.с. 39).

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно висновку за № 382/18-19 від 08 лютого 2021 року, орган опіки та піклування виконкому Соледарької міської ради вважає доцільним визнання ОСОБА_2 та її малолітньої дочки ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с. 30).

Враховуючи, що малолітня відповідач була зареєстрована у належному позивачу будинку за її згоди, а на даний час зареєстрована разом зі своєю матір`ю у житловому приміщенні, розташованому в іншій державі, суд вважає, що факт відсутності відповідачів ОСОБА_2 та її малолітньої ОСОБА_3 у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось і самою відповідачкою, яка надала суду докази, підтверджуючі факт її реєстрації та малолітньої відповідачки в іншому житловому приміщенні, суд вважає, що за відповідачами не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 206, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Васюківка Артемівського (нині - Бахмутського) району Донецької області, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Горлівка Калінінського району Донецької області, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

Відповідачі - ОСОБА_2 , місце проживання якої: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , діюча у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Соледарської міської ради, місцезнаходження якої: 84545, Донецька область, Бахмутський район, м. Соледар, вул. Паркова, буд. 3-А, .

Суддя О.С. Конопленко

09.02.2021