Справа № 446/2030/17 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/811/1233/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Приколоти Т.І.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Щур Тарас Васильович, Кам`янка-Бузької міської ради, Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, визнання права власності на частку у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

позивачка ОСОБА_3 28.11.2017 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,треті особи: приватний нотаріус Щур Т.В., Прибужанівська сільська рада, Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, визнання права власності на частку у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що її мати ОСОБА_5 та її батько ОСОБА_4 у 1958 році зареєстрували шлюб. 22.09.1976 її батьком було придбано у ОСОБА_6 житловий будинок в АДРЕСА_1 ) на підставі договору купівлі-продажу. У подальшому, у 1987 році членами її сім`ї, розпочато реконструкцію вищевказаного будинку із знесенням старого будинку та будівництвом взамін нього нового будинку. Фактично будівництво будинку було завершено у 1989 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_7 . Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина. Позивачка, як донька померлої, в межах шестимісячного строку звернулась із заявою до Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, в процесі оформлення спадщини, нотаріус порекомендував позивачці звернутись до суду, оскільки частка матері у будинку і допоміжних приміщеннях не була виділена. Під час збору необхідних документів з`ясувалось, що у 2000 році батько позивачки відповідач по справі ОСОБА_4 оформив право власності на спірний будинок виключно на своє ім`я. Крім того, у 2013 році він подарував згаданий будинок і земельну ділянку, на якій будинок розташований, брату позивачки ОСОБА_1 . Про обставини оформлення права власності на будинок і подальше його дарування, позивачці відомо не було і вона дізналась про це лише після смерті матері. Зазначила, що її мати ОСОБА_5 за час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 набула право на спільне майно подружжя, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак, мати покійної мала право на Ѕ частку в даному будинку. Крім цього, вважає, що їй належить аналогічна частка і в земельній ділянці, на якій цей будинок розташований площею 0,25 га. Після відкриття спадщини за матір`ю позивачки спадкоємцями першої черги, окрім позивачки є її батько ОСОБА_4 , її брат ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_8 , тому вважає, що оскільки частка мами мала б становити Ѕ від будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, то її частка у випадку спадкування за законом повинна бути 1/8. Вказує, що після смерті матері, її батько подарував весь будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, брату позивачки ОСОБА_1 , тим самим одноособово розпорядившись, в тому числі майном своєї дружини, на яке в порядку спадкування претендують інші особи, в тому числі позивачка. Просила суд постановити рішення, яким визначити, що частка померлої матері ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також господарські споруди, що відносяться до нього, та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування будівництва становила Ѕ ; визнати недійсним договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1063; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1065; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/8 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати на ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 січня 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Щур Тарас Васильович, Кам`янка-Бузької міської ради, Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, визнання права власності на частку у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку задоволено частково.

Визначено, що частка померлої матері ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також господарські споруди, що відносяться до нього та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування будівництва становила Ѕ .

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1063.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1065.

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21 листопада 1997 року Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області) право власності в порядку спадкування на 1/8 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивач пропустила загальновизначений строк звернення до суду, не навела достатніх і переконливих доказів поважності його пропуску, та в судовому засіданні 28.01.2020 підтвердила той факт, що до 23.11.2017 вона зверталася з аналогічними позовами. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, а провадження у справі закрити.

Вказане вище рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги норми Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України, які стосуються визначення правового режиму земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать особі на праві власності, та безпідставно було відмовлено у частині задоволення позову щодо спадкування на земельну ділянку прощею 0,25 га, на якій розташований житловий будинок. Просить рішення в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну вимогу про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку прощею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

ОСОБА_4 подав до суду відзив на апеляційні скарги, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, слухати справу в його відсутність (а.с.259).

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримали, покликаючись на доводи, викладені у скарзі, апеляційну скаргу ОСОБА_3 просили залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Кам«янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Т.В. подали до суду письмові заяви про слухання справи без їхньої присутності. Тому розгляд справи проводиться в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Прибужанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області від 13.04.1961, позивач ОСОБА_10 є донькою відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Мати позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 19 липня 1958 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 (а.с.9).

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі продажу від 22.09.1976, відповідач ОСОБА_4 придбав житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Лапаївка у ОСОБА_6 , договір посвідчений виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області (а.с.10). 20.02.1987 ОСОБА_12 звернувся із заявою до голови виконкому Кам`янка-Бузької районної ради народних депутатів щодо дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку для сім`ї в складі 6 (шести) чоловік в с. Прибужани.

Рішенням Прибужанівської сільської ради народних депутатів Кам`янка-Бузького району Львівської області від 12.02.1987 № 15 ОСОБА_13 виділено земельну ділянку, площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку в с. Прибужани згідно плану (а.с.151).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого 20.03.2000 виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради, будинковолодіння в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (а.с.63). Згідно з повідомленням № 2417 від 25.05.2017, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_4 , рік побудови житлового будинку 1990 р. (а.с.145).

ОСОБА_4 13.06.2013 укладено договір дарування житлового будинку, згідно якого він подарував ОСОБА_1 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу Львівської області Щур Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1063 (а.с.70).

13.06.2013 укладено договір дарування земельної ділянки, згідно з яким ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу Львівської області Щур Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1065 (а.с.87).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Розмір частки у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім`ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Установивши, що спірний будинок за адресою: будинок АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 , суд прийшов до правильного висновку про те, що такий є об`єктом спільної сумісної власністі подружжя і ОСОБА_5 належала 1/2 частка будинку.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи убачається, що після смерті ОСОБА_5 у першу чергу право на спадкування за законом мають її чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 у рівних частинах. Таким чином, частка кожного з них у випадку спадкування за законом становить 1/8 вищезазначеного будинку.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 14.09.2012 звернулася до державного нотаріуса Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 31676917 від 14.09.2012, спадкова справа № 53383408 (а.с.8). Таким чином, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 .

Задовольняючи позов в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку, суд першої інстанції обрунтовано виходив з того, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , входить 1/2 частка спірного будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 , та частка позивача, яка прийняла спадщину в межах встановленого законом строку для прийняття спадщини, у спадковому майні, що складається з спірного будинку, становить 1/8 частину.

Рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Оскільки ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, належить 1/8 частина будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 з часу відкриття спадщини, ОСОБА_4 не мав права розпоряджатися 1/8 частиною зазначеного будинку.

Ураховуючи наведене, рішення суду в частині визнання недійсним договору дарування житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 13.06.2013 слід змінити, визнати такий недійсним в частині дарування 1/8 частини будинку.

Як убачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею 0,25 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 , виданого 04.05.2013. Таким чином, на час відкриття спадщини земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, частку в якому успадкувала позивачка, не перебувала у власності спадкодавця, і не входить до складу спадщини. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування на зазначену земельну ділянку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за адресою: : АДРЕСА_1 , та відмову в цій частині позовних вимог.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до положень ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про пропуск позивачем позовної давності, перебіг якої розпочався 13 червня 2013 року, є необґрунтованими, оскільки 28.04.2015 ОСОБА_3 звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом про визнання за нею права власності на 1/8 частку у спірному житловому будинку, визнання недійсними догорів дарування. Звернення позивача до суду з вимогами щодо прав на 1/8 частину будинку та визнання недійсними договорів, що є предметом і цього судового розгляду, свідчить про переривання позовної давності у 2015 році і спростовує доводи відповідача про її пропуск позивачем.

Аналогічний висновок щодо переривання позовної давності викладений у Постанові Верховного Суду у справі № 367/1623/15-ц від 10.05.2018.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 січня 2020 року в частині визнання недійсним договору дарування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1063 змінити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1063, в частині дарування 1/8 частки будинку.

Рішення суду в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1065 - скасувати. Ухвалити нову постанову про відмову в цій частині позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:12.02.2021

Головуючий

Судді