Справа № 347/1718/19
Провадження № 22-ц/4808/288/21
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Єлісевич О.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кудиби З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання припиненим договору позики, визнання договору купівлі-продажу удаваним та визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену суддею Гордієм В.І. 27 серпня 2020 року у м. Косів Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 подано позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання припиненим договору позики, визнання договору купівлі-продажу удаваним та визнання права власності (а.с.1-7, 122-124 том 1).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання припиненим договору позики, визнання договору купівлі-продажу удаваним та визнання права власності залишено без розгляду з підстав, визначених п.3ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с.30, том 2).

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 адвокат Романенчук А.В. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що у суду не було підстав залишати позов без розгляду, оскільки ними завчасно повідомлялося суд про неможливість бути присутніми в судових засіданнях шляхом подання відповідних обґрунтованих клопотань, які проігноровані судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

Звертає увагу суду на те, що судом не враховано те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу СОVІD-19» з 12.03.2020 року до 03.04.2020р. на всій території України встановлено карантин, а з 25.03.2020р. КМУ на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24.04.2020р., в подальшому карантин продовжувався і до дня постановлення оскаржуваної ухвали суду. Отже, на час вирішення судом питання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду продовжував діяти карантин із обмежувальними заходами, дані обставини не залежали від позивачки та її представника, однак самі по собі створювали перешкоди із явкою в судові засідання. Вважають передчасним висновок суду про залишення позовної заяви без розгляду.

Вважають, що суд не оцінив поважність причин неприбуття сторони в судове засідання, не визначив при цьому, чи можливо розглянути справу за відсутності позивача за наявними матеріалами справи, що призвело до порушення прав ОСОБА_2 .

Просять ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.42-47, том 2).

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що позивачка сім разів не з`являлася в судові засіданні, хоча була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, про що свідчать подані нею клопотання про відкладення справи. З огляду на вказане, суд прийшов до правильного висновку про необхідність залишення позову без розгляду. Не заслуговують на увагу і посилання позивачки на введений в Україні карантин для запобігання коронавірусній хворобі, оскільки з 22.05.2020 року дозволено, зокрема, регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом, з 25.05.2020р. перевезення пасажирів метрополітеном. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. Касаційний суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду (а.с.71-74, том 2).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилися позивач (апелянт) ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 , від представників яких надійшли заяви (клопотання) про розгляд справи за їх відсутності у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кудиби З.І., доповідь судді, з урахуванням думки відповідача ОСОБА_3 , яким визнається апеляційна скарга, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що у вересні 2019 року ОСОБА_2 подано позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання припиненим договору позики, визнання договору купівлі-продажу удаваним та визнання права власності (а.с.1-7, 63-68, том 1).

Ухвалою Косівського міського суду Івано-Франківської області від 10.09.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.60, том 1).

Залишаючи позов без розгляду, суд виходив з ч.1 п.3 ст. 257 ЦПК України, встановивши, що позивача та її представника у судові засідання, призначені на 18.03.2020 року, 10.04.2020 року, 22.05.2020 року, 09.06.2020 року, 04.08.2020 року та 27.08.2020 року не з`явилися, дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з такого.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судові засідання, призначені на 18.03.2020 року (а.с.205, том 1), 10.04.2020 року (а.с.224, том 1), 22.05.2020 року (а.с.235, том 1), 09.06.220 року (а.с.243, том 1), 04.08.2020 року (а.с.15, том 2) та 27.08.2020 року (а.с.28-29, том 2) не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Гусак М.М. в судовому засіданні просив суд прийняти по даній справі рішення згідно закону.

Однак, в матеріалах справи наявні клопотання ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи з різних причин: у зв`язку із хворобою (а.с.223, том 1; а.с.8, том 2), у зв`язку із запровадженням карантину (а.с.231-232, 242 том 1); у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях (а.с.10,26-27, том 2).

З матеріалів справи встановлено, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою позивача та її представника, а також інших учасників судового процесу.

Висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За змістом ст. 130 ЦПК України розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

В матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення поштового відправлення - судових повісток на судові засідання, однак є складені секретарем судового засідання телефонограми про повідомлення представника позивачки ОСОБА_4 про дату і час розгляду справи.

Разом з тим, заяви позивача та її представника про відкладення розгляду справи свідчить про те, що вони були повідомлені про розгляд справи.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки позивач повідомив суд про причини неявки в судові засідання, призначені на 10.04.2020 року (а.а.223, том 1), 22.05.2020 року (а.с.231-232, том 1), 09.06.220 року (а.с.241, том 1), 04.08.2020 року (а.с.8, 10, том 2) та 27.08.2020 року (а.с.26-27, том 2), у суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст.257 , ч.5 ст.223 не було підстав для залишення позову без розгляду, - в залежності від оцінки причини неявки сторони суд мав продовжити розгляд справи за її відсутності або ж відкласти розгляд справи. Суд не визнаючи явку позивача обов`язковою, не мотивував своє рішення чому за його відсутності неможливо розглянути справу по суті.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до Параграфу 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тобто розуміння статті 6 Конвенції зводиться до того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання закріплений і у національному законодавстві (стаття 131 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення залу судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

В силу статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватись завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи суд, відкладаючи декілька разів розгляд справи, не визнав, відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 43 ЦПК України, обов`язковою явку позивача в судове засідання.

Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; відсутність клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності і його неявка повинна перешкоджати розгляду справи.

Отже, з метою виконання завдання цивільного судочинства для з`ясування чи має наміри позивач особисто брати участь у судових засіданнях і надавати пояснення або чи можливо розглянути справу за його відсутності по суті позовних вимог, суду слід було роз`яснити позивачу процесуальні права та обов`язки як особі, яка є учасником справи, і наслідки не вчинення нею окремих процесуальних дій.

Таким чином, залишення позову без розгляду є передчасним, безпідставним та суперечить як вимогам п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, так і завданню цивільного судочинства.

Крім того, колегією суддів враховується, що справа перебувала в провадженні суду два роки, судом були з`ясовані обставини справи, які мали правове значення для вирішення спору, витребувані докази, сторони надали пояснення. З матеріалів справи не вбачається, що позивач втратив інтерес до вирішення поданого ним позову, а тому суд не мав жодних перешкод для того, щоб вирішити спір по суті заявлених вимог.

В силу статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватись завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Слід зауважити, що апеляційний суд не має повноважень на ухвалення рішення по суті спору на цій стадії судового розгляду, оскільки судом першої інстанції справа з ухваленням рішення за позовними вимогами ще не розглянута, тому вимоги апелянта в цій частині не узгоджуються з процедурою, визначеною Цивільним процесуальним Кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області про залишення позовної заяви без розгляду від 27 серпня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 08 лютого 2021 року.