КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 367/235/20

номер провадження: 22-ц/824/469/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Федоренко Наталії Миколаївни на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні заяви представника позивача про повернення судового збору, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив зменшити розмір аліментів, який був встановлений на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до договору про сплату аліментів на дітей від 14 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., зареєстрованого в реєстрі за №1067 та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 2 300 грн 00 коп. окремо на кожну дитину, щомісячно, до досягнення повноліття.

У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Федоренко Н.М. подала до суду заяву, якій просила прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, закрити провадження у справі та вирішити питання щодо повернення судового збору, сплаченого при подачі позову.

Заява мотивована тим, що після пред`явлення позовної заяви відповідач фактично погодилась із вимогами позову та сторони домовились про зменшення розміру аліментів, які позивач зобов`язаний перераховувати відповідачу на утримання їх дітей. У зв`язку з цим 07 липня 2020 року сторони уклали договір про розірвання договору про сплату аліментів на дітей від 14 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1067 й уклали інший договір, яким встановили новий зменшений розмір грошових коштів, які позивач сплачує на утримання дітей. Вказувала, що у зв`язку з відмовою позивача від позову йому підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2020 року заяву представника позивача - адвоката Федоренко Н.М. задоволено частково.

Закрито провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Цією ж ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про повернення судового збору.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про повернення судового збору, представник позивача - адвокат Федоренко Н.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні заяви в частині повернення судового збору,суд першої інстанції не звернув уваги на положення ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», якими передбачено, що у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому вважає, що у суду першої інстанції були наявні правові підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Федоренко Н.М. та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки 23 грудня 2020 року на їх офіційні електронні адреси, які містяться в матеріалах справи (а.с.125-126).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За таких обставин учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2020 року в частині закриття провадження у справі не оскаржується, тому відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України законність ухвали суду першої інстанції цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заявипредставника позивача в частині вимог про повернення судового збору,суд першої інстанції, виходив із того, що оскільки позивач відмовився від позову і така відмова від позову визнана судом, то відсутні правові підстави для повернення позивачу сплаченого судового збору.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містяться у ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Тобто, цивільним процесуальним законодавством України та Законом України «Про судовий збір» передбачено імперативний обов`язок суду першої інстанції вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі з підстав прийняття відмови позивача від позову.

Однак, суд першої інстанції на наведені вище вимоги закону уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заявипредставника позивача в частині повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 28 грудня 2019 року (а.с.7).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 відмовився від позову і така відмова прийнята судом, то йому підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 384 грн 20 коп., відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви представника позивача про повернення судового збору не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Федоренко Н.М. в частині вимоги про повернення судового збору з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Федоренко Наталії Миколаївни - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Федоренко Наталії Миколаївни про повернення судового збору- скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Федоренко Наталії Миколаївни в частині вимог про повернення судового збору - задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 384 грн 20 коп., що становить 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції № 0.0..1 від 28 грудня 2019 року на суму 768 грн 40 коп.: отримувач УК у м.Ірпіні/Ірпінь; код отримувача 37911135; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA000 3121 5206 0100 07; призначення платежу: «*;101; НОМЕР_1 ; 22030101; Судовий збір, за позовом Ірпінський міський суд Київської обл.; ОСОБА_1 ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: