Справа №720/1111/21
Провадження № 2/720/499/21
30 вересня 2021 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд, Чернівецької області у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
сторін по справі:
представника позивачів ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,
- про визнання права власності на частки в майні колишного колгоспного двору,
В обґрунтування позовних вимог представник позивачів вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина 1/3 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літера «А», сараїв літера «Б», «В», «Г», «Д», вбиральні літера «Е», колодязя №1, огорожі №2-3 та на земельні ділянки.
Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла своєчасно за заповітом ОСОБА_4 . Державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину на вище вказаний житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Вказане домоволодіння відносилось до категорії колгоспних дворів та станом на 01.07.1990 р. по 15.04.1991 р. в ньому проживали та були членами колгоспного двору три особи : голова двору ОСОБА_5 , дружина - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_2 . Таким чином, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору не втратили право на частку в колгоспному майні, що збереглося на теперішній час та мають на неї право по 1/3 частці.
Після оформлення спадщини відповідач виявила бажання взяти кредит та закласти під кредит нерухоме майно, що позивачі не можуть допустити, оскільки можуть залишитись без житла та майна, так як повертати кредит відповідач не має за що, працює перукарем. Тому позивачі змушені звернутися в суд з відповідним позовом.
В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала в повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, про причину своєї неявки суду не повідомила.
У зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, справа підлягає розгляду в її відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Матеріалами справи судом встановлено, що 30 травня 1963 року ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_6 , про що складений атів запис № 13 сільською радою с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після одруження ОСОБА_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_2 , про що складений актовий запис № 95 виконавчим комітетом Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
З виписки з по господарської книги № 1045 від 31 травня 2021 року виданої Боянською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області вбачається, що станом на 01.07.1990 роки по 15.04.1991 роки господарство по АДРЕСА_1 відносилося до категорії колгоспного двору та його членами були голова двору ОСОБА_5 , дружина - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/3 частці в даному господарстві.
Згідно частини другої статті 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).
При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності.
10 грудня 2008 року ОСОБА_5 склав заповіт,зареєстрований в реєстрі за № 1013 яким все своє майно заповів ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , про що складений актовий запис № 19 виконавчим комітетом Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.
Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсними свідоцтво на право власності на спадщину за заповітом видане 11 грудня 2020 року зареєстроване в реєстрі за №1361 та свідоцтво на право власності на спадщину за заповітом видане 05 листопада 2020 року зареєстроване в реєстрі за №1139.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Стаття 392 ЦК України говорить про те, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.
При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам були голова двору ОСОБА_5 , дружина - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_2 , а тому вказане майно належало їм на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/3 частці.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відтак, права позивачів як членів колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ними права власності на це майно.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 142, 176, 206, 245, 246, 258-273, 280-282, 315, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати недійним свідоцтво на право власності на спадщину за заповітом видане 11 грудня 2020 року зареєстроване в реєстрі за №1361 після смерті ОСОБА_5 , 1940 року народження яке отримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині 2/3 частини житлового будинку літер А, сараїв Б,В,Г,Д, вбиральні літер Е, колодязя №1, огорожі №2-3 розташованого по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку літер А, сараїв Б,В,Г,Д, вбиральні літер Е, колодязя №1, огорожі №2-3 розташованого по АДРЕСА_1 як на майно колишнього колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку літер А, сараїв Б,В,Г,Д, вбиральні літер Е, колодязя №1, огорожі №2-3 розташованого по АДРЕСА_1 як на майно колишнього колгоспного двору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Пресс ОСОБА_8 має право протягом десяти днів з дня отримання копію рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.