ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3862/20 Номер провадження 22-ц/814/1754/21Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

учасники справи:

представник позивача - адвокат Процай В.М.

представник відповідача - адвокат Думчикова Т.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Процай Володимира Миколайовича

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2021 року, ухвалене суддею Блажко І.О., повний текст рішення складено - 22 березня 2021 року

у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Процай Володимира Миколайовича до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнтаймФінанс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Процай В.М. звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А.М. від 29.01.2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «ІнтаймФінанс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 11116917, стягнути судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, та стягнути з приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А.М. на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 05.07.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Крім того, 05.07.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №515, п.п.2.1. якого передбачено, що банк надає кредитору у тимчасове користування на умовах забезпечення поворотності строковості оплатності кредитні кошти у розмірі 15 800 доларів США з оплатою за відсотковою ставкою 12 % річних у перший рік дії даного договору, подальший розмір відсоткової ставки підлягає щорічному перегляду відповідно до умов п.4.7. даного договору. П.п.2.3. кредитного договору №515 від 05.07.2005 року визначено, що кредитні ресурси (грошові кошти) отримані кредитором по даному договору використовуються за цільовим призначенням: для придбання об`єкту нерухомості, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 . 05.07.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №515, згідно п.п.1.1. якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, 05.07.2005 року приватним нотаріусом Огир Л.А. на підставі ст .73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням іпотечного договору №515 від 05.07.2005 року накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , до припинення цього договору, зареєстровано в реєстрі за №1971/51. 06.03.2020 року невідомі особи, які у подальшому представилися як представники ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», без будь-яких попереджень ОСОБА_1 , якого на той час не було вдома, а у квартирі знаходилася рідна сестра дружини, зламали вхідні двері квартири, що належить ОСОБА_1 , та повідомили, що ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» є новим власником квартири та дана квартира здана в оренду громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Представники ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» повідомили сестру дружини ОСОБА_1 про те, що між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» 10.10.2019 року було укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки. ОСОБА_1 ні ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», ні ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» про існування даних договорів не повідомляли. Тим паче, ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» не направляло на адресу ОСОБА_1 жодних офіційних документів, які б могли підтвердити, що новим кредитором є саме вони. Таким чином вважає, що ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» фактично здійснило рейдерське захоплення квартири ОСОБА_1 , при цьому самого ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином ні ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», ні приватним нотаріусом Доценком А.М. про прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» не було надіслано вимогу про виконання порушеного зобов`язання. У договорі іпотеки №515 від 05.07.2005 року взагалі не зазначено прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору. Як можливо встановити з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, підставою для державної реєстрації права власності, окрім інших документів, є заява-вимога про порушення зобов`язання №31/10-19-2, видана 31.10.2019, видавник: ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». ОСОБА_1 вищевказану вимогу не отримував та не міг отримати, так як знаходиться за кордоном. 29.01.2020 року приватним нотаріусом Доценком А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №50859877, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 , про що свідчать дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна станом на 06.03.2020 року та 25.06.2020 року. Однак, нотаріус при вчиненні реєстраційної дії повинен був перевірити документи, подані ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», зокрема і щодо належного повідомлення (надіслання) вимоги ОСОБА_1 , у результаті чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості заявити свої заперечення, в тому числі і щодо строку позовної давності, суми заборгованості та інше. Письмова вимога ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» (з листом вкладення) про усунення порушень виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 не вручена. Отже, ні ОСОБА_1 , ні члени його сім`ї не отримували вимоги від ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». Таким чином, вважає, що приватний нотаріус Доценко А.М. порушив чинне законодавство України та неправомірно здійснив реєстрацію права власності квартири, що належить ОСОБА_1 , за компанією ТОВ «ФК «Інтаймфінанс», у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2021 року упозові представника ОСОБА_1 - адвоката Процай Володимира Миколайовича до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - відмовлено.

У позові представника ОСОБА_1 - адвоката Процай Володимира Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - відмовлено.

Судові витрати віднесено на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» по теперішній час кредитний борг ОСОБА_1 сплачений не був. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 вимоги про повернення кредитних коштів у січні 2020 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» звернулося до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А.М. із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Доценком А.М. було прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на зазначену вище квартиру за ТОВ «ФК «ІнтаймФінанс». Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що пред"явлений позивачем позов не є ефективним способом захисту права власника. Також суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів для визнання договору іпотеки припиненим. Невиконання ОСОБА_1 у повному обсязі своїх зобов`язань за договором кредиту обумовлює відсутність передбачених законом підстав вважати рішення приватного нотаріуса Доценка А.М. неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Процай В.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» фактично здійснило рейдерське захоплення квартири ОСОБА_1 , при цьому його самого не було повідомлено належним чином ні ТОВ «Фінансова компанія «ІнтаймФінанс», ні приватним нотаріусом Доценком А.М. про прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зазначає, що ОСОБА_1 у порушення ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» не було надіслано вимогу про виконання порушеного зобов`язання. Він не отримував та не міг отримати таку вимогу, оскільки перебував за кордоном. Крім того вважає, що правова позиція Верховного Суду, що була застосована судом першої інстанції, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як правовідносини у даній справі є відмінними від вказаної судом справи. Також зазначає, що суд першої інстанції взагалі не дослідив докази, надані позивачем, лише формально їх оглянув та у рішенні суду взагалі не надав їм правової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 05.07.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №515. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит в іноземній валюті у розмірі 15 800 доларів США за цільовим призначенням - для придбання об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 20-23).

Банк виконав свої зобов`язання відповідно до договору кредиту у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти.

05.07.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, який виступає забезпеченням виконання зобов`язання за договором кредиту №515 від 05.07.2005 року. У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором передано нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 24-28).

10.10.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» за результатами відкритих електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA- 2019-08-02-000101-Ь від 18.09.2019 р., укладено договір про відступлення прав вимоги, зокрема прав вимоги до боржників за наступними договорами: кредитний договір № 515 від 05.07.2005 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 ; іпотечний договір № 515 від 05.07.2005 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського округу нотаріального Огир М.А. за реєстровим № 1970 (т.1 а.с. 73-87).

Суд першої інстанції встановив, що з 10.10.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» є правонаступником усіх майнових прав ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та набуло статусу іпотекодержателя, зокрема за іпотечним договором № 515від 05.07.2005 року.

Позичальник ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №515 від 05.07.2005 року належним чином не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість зі сплати кредиту, яка станом на 10.10.2019 року становила: прострочене тіло кредиту - 323 130,59 грн., що за курсом НБУ станом на 10.10.2019 року становить 13 081,68 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 203 808,70 грн., що за курсом НБУ станом на 10.10.2019 року становить 8 251,03 доларів США; залишок по комісіям станом на 10.10.2019 року - 10 257,69 грн.; залишок по пені та штрафам за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 2 236 884,87 грн.

31.10.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс», яка є правонаступником майнових прав ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», склало та направило ОСОБА_1 за трьома відомими адресами проживання, перебування та реєстрації (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) три однакових за змістом письмові вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за № 31/10-19-2, які містили відомості про прострочену заборгованість по поверненню кредиту, вимогу про усунення порушення зобов`язання в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття товариством права власності на квартиру у разі невиконання законних вимог нового кредитора. Одна з вищевказаних вимог була отримана ОСОБА_1 11.11.2019 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 667 (т.2 а.с. 35-38).

Протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» по теперішній час кредитний борг ОСОБА_1 сплачений не був.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 вимоги про повернення кредитних коштів у січні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» звернулося до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А.М. із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 31,2 кв.м., жилою площею - 17,0 кв.м., у зв`язку з чим приватним нотаріусом Доценком А.М. було прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на зазначену вище квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс», з відкриттям розділу №50859877 від 29.01.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заведенням реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (т.1 а.с. 228, 239).

При вирішенні спору судом першої інстанції врахована позиція позивача, який стверджував, що оскільки ТОВ «Фінансова компанія «ІнтаймФінанс» зареєструвало за собою право власності на іпотечне майно, тобто незаконно заволоділо ним, то позивач не має можливості зареєструвати таке право за собою.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (п.9 ч.1 ст.27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 .

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що умови кредитного договору ОСОБА_1 не виконуються належним чином, що спричинило виникнення кредитної заборгованості, яка станом на 10.10.2019 року становила: прострочене тіло кредиту - 323 130,59 грн., що за курсом НБУ станом на 10.10.2019 року становить 13 081,68 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 203 808,70 грн., що за курсом НБУ станом на 10.10.2019 року становить 8 251,03 доларів США; залишок по комісіям станом на 10.10.2019 року - 10 257,69 грн.; залишок по пені та штрафам за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 2 236 884,87 грн.

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав доказів для визнання договору іпотеки припиненим.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1). Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1, ч.2 ст. 36).

Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25 грудня 2008 року № 800-VI внесено зміни до статті 36 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з чим її положеннями передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У частині першій статті 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки, зазначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї статті Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» положення статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Разом із тим, відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно умов іпотечного договору № 515, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (т.1 а.с. 24- 27), в разі порушення хоча б одного з положень п.7.1. цього договору іпотекодавець сплачує іпотекодержателю штраф у розмірі 25% від загальної суми заборгованості перед іпотекодержателем, а іпотекодержатель набуває права вимагати від іпотекодавця дострокового повного виконання основного зобов`язання в десятиденний строк з моменту пред`явлення такої вимоги і відмовитися від виконання основного зобов`язання в односторонньому порядку (п.8 договору).

Згідно п. 9 договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

За вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: - за рішенням суду; - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно у судовому порядку.

Згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.п. 11.3.1. та 11.3.2. цього пункту договору: задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» або продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Отже, умовами іпотечного договору від 05.07.2005 року передбачено, що підставою для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.10.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс», що є правонаступником майнових прав ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», склало та направило ОСОБА_1 за трьома відомими адресами проживання, перебування та реєстрації (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) три однакових за змістом письмові вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за № 31/10-19-2, які містили відомості про прострочену заборгованість по поверненню кредиту, вимогу про усунення порушення зобов`язання в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття товариством права власності на квартиру у разі невиконання законних вимог нового кредитора. Одна з вищевказаних вимог була отримана ОСОБА_1 11.11.2019 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 667 (т.1а.с. 126-128).

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що за повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01 листопада по 13 грудня 2019 року перебував за межами України (т.1 а.с. 175), отже не мав реальної можливості особисто отримати письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання. Тобто, фактично відсутні дані про отримання ОСОБА_1 письмової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» про усунення порушення основного зобов`язання.

Крім цього, колегія суддів вважає, що на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з огляду на таке.

07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що діяв на момент здійснення реєстрації права власності приватним нотаріусом, п.1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зістаттею 4 Закону України «Про заставу»та/або предметом іпотеки згідно зістаттею 5 Закону «Про іпотеку» якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору.

З огляду на викладене, предмет іпотеки, а саме нерухоме житлове майно, яке використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, не може бути примусово стягнуто на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за банком (фінансовою компанією) як забезпечення виконання позичальником/майновим поручителем умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті.

Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20).

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а, та відступила від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №4648589/15-ц (провадження № 61-10874сво18) стосовно того, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідним застереженням в іпотечному договорі), який передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, як і передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника), оскільки таке право виникло на підставі договору (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Доводи ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» про те, що положення Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, є помилковим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що мораторій (заборона) на примусове відчуження майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», має цільовий характер і є державною гарантією захисту конституційних прав та інтересів громадян, які отримали кредити саме в іноземній валюті.

Для застосування цієї державної гарантії захисту конституційних прав та інтересів громадян, які отримали кредити саме в іноземній валюті, обов`язковою є встановлення сукупності обставин, а саме: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно умов кредитного договору №515 від 05 липня 2005 року кредитні ресурси, отримані позичальником за цим договором, використані за цільовим призначенням - для придбання об`єкта нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 31.2 кв.м., жилою площею 17 кв.м. (т.1 а.с. 20-23).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 станом на 28.07.2021 року наявна інформація щодо реєстрації лише іпотеки та заборони відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 , тобто, інше нерухоме житлове майно за ОСОБА_1 не значиться (т.2 а.с. 188-189).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що квартира, яка є предметом спору, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводи представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» про те, що придбання житла не є споживчим товаром, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачає, що не може бути звернуто стягнення, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому в іноземній валюті, за умови, що загальна площа такої квартири менше 140 кв. м і є єдиним житлом позичальника або майнового поручителя.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 року у справі № 2-95/11/1609 (провадження № 61-7290св21).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що загальна площа спірної квартири (31,2 кв. м) не перевищує 140 кв. м. Ця квартира є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту в доларах США, у ОСОБА_1 у власності не перебуває інше нерухоме житлове майно і дана квартира була фактичним місцем проживання ОСОБА_1 і його сім`ї з 2005 по 2020 роки, що підтверджується наданими представником позивача належними та допустимими доказами (т.2 а.с. 265-271).

Отже, з врахуванням вищевикладеного, колегія суддв приходить для висновку, що у приватного нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «ІнтаймФінанс».

Що стосується позовних вимог до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А. М. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року у справі № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17).

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16).

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що спір у позивача виник саме з ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» з приводу порушення останнім його права власності на спірне житлове приміщення внаслідок внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» права власності на нього, тому, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А. М. є неналежним відповідачем.

Отже, у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А. М. необхідно відмовити саме з вказаних підстав.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

По справі вбачається, що ОСОБА_1 при подачі позову до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн .(т.1 а.с. 9), при подачі апеляційної скарги - 1261,20 грн (т.2 а.с. 150,152), отже, з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню всього 2 102 грн. сплаченого судового збору.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Процай Володимира Миколайовича - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2021 року- скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов представника ОСОБА_1 - адвоката Процай Володимира Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича від 29 січня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РНВН 11116917.

У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 - адвоката Процай Володимира Миколайовича до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнтаймФінанс» на користь ОСОБА_1 понесені судові витратиу розмірі 2 102 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов