Провадження №22-ц/812/16/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/3751/17 за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 14 січня 2020 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4

про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Позивачка вказує, що вона є власником 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , власником будинку розташованого на суміжній земельній ділянці АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 . Без згоди позивачки в порушення діючих норм ДБН відповідач здійснив прибудову до власного будинку збудувавши її впритул до належної позивачці частини житлового будинку. Крім цього, в ході будівництва спірної прибудови до свого будинку у період з травня 2016 року по серпень 2016 року відповідач використовував дах прибудови до будинку позивачки як будівельний майданчик, також при проведенні газопостачання до будинку відповідача, працівники піднімались на дах її прибудови, внаслідок чого була пошкоджена покрівля будинку, в зв`язку з чим волога стала проникати в середину будинку, стіна будинку сиріє, з`явилася зайва вологість та пліснява, будинок почав руйнуватись.

Посилаючись на вказане ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., завдану самочинним будівництвом та руйнуванням даху прибудови.

В подальшому, з урахуванням висновків експерта, позовні вимоги збільшила і просила стягнути на її користь 64 363 грн.- матеріальних збитків та 10 000 грн. -моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4 30518 грн. 55 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. компенсації моральної шкоди, 3500 грн. витрат на проведення судової експертизи. Розподілено судові витрати.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач вказував на відсутність його вини в пошкодженні будинку відповідачки, оскільки будинок він придбав в 2007 році зі спірною прибудовою. Відповідно до висновку експерта затікання стіни в місці прибудови відбувається через відсутність захисного «фартуха», тобто порушення, на думку експерта, при будівництві ДБН, проте експерт не надав висновку щодо пошкодження шиферного покриття даху позивачки, оскільки саме таке питання було запропоновано на вирішення експерту. Оскільки власник має дбати про своє майно, то саме позивачка зобов`язана облаштувати захисний «фартух».

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає не в повній мірі.

Так, згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи згідно договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1982 року позивачці належить 48/100 часток жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд в АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, площею 560 кв.м., з яких 12/100 часток відчужено ОСОБА_5 по договору купівлі-продажу від 10 квітня 1991 року.

ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 11 грудня 2007 року належить квартира АДРЕСА_3 , яка позначена на плані під номером 1, житловою площею 35,9 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м., складається з літер Н літня кухня, Н2 літня кухня, літ н- тамбур, літ.Я котельня, літК - гараж дерев`яний.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 12 квітня 2017 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , складається: п`яти кімнат, загальною площею 117,6 кв.м., житловою площею 82,9 кв.м., літня кухня літер Н1, літня кухня літер Н2, літня кухня літер Н3-ІІ, тамбур до літньої кухні літ н1, котельня літер Я, гараж літер К.

Згідно матеріалів інвентаризаційних справ БТІ за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 вбачається, що прибудова літер «а2», яка належить позивачці була зведена самовільно та оформлена рішенням виконкому Заводського району від 18 жовтня 1990 року № 20202.

Літні кухні літер Н1 та Н2 з тамбуром та котельною, які належать відповідачеві, були зведені самовільно та оформлені рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.01.2007 року справа № 2-867/2007.

Як вбачається з вказаного рішення суду, літня кухня літер Н1 (7,6х3,5), літня кухня літ Н2 (1,88х3,86), тамбур до літньої кухні літер н1(1,45х0,53) - є одноповерховими будівлями 1990-1994 року побудови.

Згідно Декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції літньої кухні по АДРЕСА_2 , замовником є ОСОБА_4 від 11 березня 2016 року. Відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкції літньої кухні по АДРЕСА_2 ), вбачається, що проект реконструкції літньої кухні літер "Н1-Н3" не розроблявся, реконструйований об`єкт оформлено деклараціями від 19 квітня 2017 року за № МК25, №МК54, виданими Управлінням ДАБІ у Миколаївській області 11квітня 2017 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка зверталася до органів поліції, Адміністрації Заводського району ММР в червні - липні 2016 року з приводу пошкодження даху та стіни її будинку під час проведення будівельних робіт найманими працівниками ОСОБА_4 , в тому числі 26 квітня 2017 року нею був здійснений виклик співробітників патрульної поліції за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 3-15).

Згідно відповіді ДАБІ України на звернення ОСОБА_1 від 25 травня 2017 року вбачається, що станом на 22 травня 2017 ознак виконання будівельних робіт не встановлено, власник будівництва відсутній, отже проведення перевірки не відбулося (а.с.8) .

Згідно висновку № 125-078 судової будівельно-технічної експертизи від 31 жовтня 2018 року, житловий будинок літ. А з прибудовою літ. «а2» по АДРЕСА_1 старої побудови до 1917 року, розташований в серединній фасадній частині безпосередньо вздовж фасадної границі, в складі якого є квартира АДРЕСА_5 , яка складається з приміщень 1-1 -7 ( крім 1-3) , площею 56,9 кв.м., житлова 33,9 кв.м. (а.с. 73-101 т. 1).

При дослідженні прибудови літер "а2" до квартири АДРЕСА_5 встановлено, що прибудова побудована безпосередньо вздовж лівої бокової зовнішньої стіни житлового будинку літер А-1 з розмірами в плані 2,0х8,67 м, площею 17,34 кв.м., ліва зовнішня стіна прибудови є існуючою огорожею земельної ділянки домоволодіння, яка складається з каменю бутового черепашник на глиняному розчині. До лівої зовнішньої стіни прибудови літер "а2" безпосередньо з боку земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 прибудована будівля літньої кухні літер "Н,Н1, Н№" 2007 року побудови, яка належить відповідачу ОСОБА_4 , яка була оформлена деклараціями від 19 квітня 2017 року.

Крівля даху прибудови "а2" квартири № НОМЕР_1 житлового будинку літер А-1 позивачки примикає безпосередньо до зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літер "Н1,Н2" та до лівої стіни житлового будинку літер А-1 по АДРЕСА_1 . У місці даних примикань відсутній захисний фартух з оцинкованої сталі. Верхня частини захисного фартуха має бути прикріплена до стіни і загерметизована, а нижня повинна перекривати не менше однієї хвилі, по скату крівлі фартух повинен мати напуск не менше 100 мм. Відсутність вказаного фартуха є порушенням ДБН В.2.6-14-97. В результаті відсутня герметизація примикання, що призводить до потрапляння атмосферних опадів в перекриття та стіни приміщення, що є причинно наслідковим зв`язком між протіканням в місці примикання крівлі і утворенням дефектів( утворення жовто-бурих плям вогкості і цвілі з відпаданням штукатурного шару за всією площею стелі і зовнішньої стіни даних приміщень літ. 1-6 , 1-7) в прибудові літер "а2" квартири № 1 житлового будинку літер А-1 по АДРЕСА_1 .

Вартість ремонтно - будівельних робіт з відновленого ремонту в приміщеннях прибудови літер "а2" складає 64 363 грн.(а.с. 86 т. 1).

Як пояснила в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_6 , в прибудові позивачки, яка безпосередньо примикає до стіни літньої кухні, яка належить ОСОБА_4 , дійсно наявні сліди затікання на стінах та стелі, які з одного боку (що примикає до будівлі сусіда) виникли саме через неправильне підняття ним при будівництві другого поверху прилеглої стіни і, поза розумним сумнівом, використання даху цієї прибудови для опори будівельників при будівництві цієї стіни. Вочевидь саме такі дії при будівництві другого поверху будівлі літер "Н1-Н3" і призвели до пошкодження даху прибудови "а2", що належить ОСОБА_1 , та утворення замокання стіни з внутрішнього боку, а також до пошкодження фундаменту прибудови і утворення тріщин в стінах, які виникли внаслідок просідання ґрунту через порушення будівельних норм при будівництві другого поверху та самої літньої кухні, адже відповідачем здійснювалось посилення фундаменту літньої кухні, тобто підтримання ґрунту біля прибудови "а2".

Так, районний суд постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходив з того, що відповідно до наведеного висновку експерта встановлено порушення будівельних правил відповідачем при будівництві ним прибудови до належного йому будинку АДРЕСА_2 , яка побудована безпосередньо вздовж лівої бокової зовнішньої стіни житлового будинку А-1 належного позивачці, та є існуючою огорожею суміжних земельних ділянок на яких розташовані домоволодіння сторін, і саме таке порушення призвело до руйнування приміщення прибудови, яке належить позивачці та потребує ремонту, вартість якого визначена експертом і стягнуто судом з відповідача.

В той же час, районний суд не звернув увагу на те, що питання відповідності будівельним нормам будівництва, яке здійснено відповідачем не було запропоновано експерту для вирішення в ухвалі районного суду від 21 лютого 2018 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

В апеляційній скарзі відповідач послався поміж іншим на те, що висновок експерта не містить посилань на наявність пошкодженого шиферного покриття прибудови позивачки, на що остання вказувала в позовній заяві, не зважаючи на те, що таке питання було порушено судом перед експертом.

Так, із змісту ухвали районного суду від 21 лютого 2018 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи та змісту експертного висновку від 31 жовтня 2018 року, випливає, що експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області надано висновок на питання, які виходять за межі питань порушених перед експертом судом, тоді як визначені судом питання залишені поза увагою.

За вказаних обставин, 24 червня 2020 року Миколаївським апеляційним судом призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу та для вирішення експерту запропоновано питання щодо наявності пошкодження цілісності покриття даху прибудови до будівлі житлового будинку АДРЕСА_1 і чи таке могло спричинити відповідні пошкодження в середні прибудови. А також порушено питання щодо дотримання будівельних норм відповідачем при здійсненні прибудови до належного йому домоволодіння з використанням суміжної огорожі-стіни двох будівель та чи таке мало руйнівні наслідки для спірної прибудови, належної позивачці (а.с. 237-239 т. 1).

Так, відповідно до висновків експерта від 27 жовтня 2020 року за №487/3751/17, встановлено, що у місті примикань крівлі будівлі літ «а2» житлового будинку літ «А-1» належного позивачці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , до зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літ. «Н1,Н2», належної відповідачу ОСОБА_4 , на час проведення додаткової експертизи є наявний захисний фартух з оцинкованої сталі. Верхня частина захисного фартуха прикріплена до стіни і загерметезована, а нижня перекриває не менше однієї хвилі, тобто відповідає вимогам ДБН В.2.6.-14-97 «Конструкції будівель і споруд» Покриття будівель і споруд» п. 3.37 (т.2 а.с.14).

Також експертом зазначено, що на окремих листах азбестоцементного покриття покрівлі наявні сліди механічних пошкоджень у вигляді пробоїни та відколу частини хвилі з боку літньої кухні літ. «Н2», які виникли в ході виконання будівельних робіт по будівництву прибудови літньої кухні літ.«Н2» по АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу ОСОБА_4 (т.2 а.с.12).

Надаючи відповідь на питання вартості механічних пошкоджень азбестоцементного покриття на даху прибудови літ.«а2», належної позивачці, у вигляді пробоїни та відколу хвилі листа, які виникли в процесі будівництва прибудови літньої кухні літ.«Н2» до житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 , вартість ремонтних робіт по їх заміні становить 918 грн. (т.2 а.с. 15).

Крім цього, експертом наведено перелік виявлених пошкоджень в прибудові літ «а2», а саме:11-13.

Проте, як зазначено експертом вказані пошкодження не могли виникнути через дефекти на листах азбестоцементного покриття покрівлі прибудови літ. «а2» у вигляді пробоїни та відколу частини хвилі листа. Також в зв`язку з відсутністю порушень вимог відповідних ДБН, при здійсненні будівництва прибудови літньої кухні літ. 2 «Н,Н-1,Н-3» по АДРЕСА_2 , належних ОСОБА_4 , які примикають до лівої зовнішньої стіни прибудови літ. «а2» житлового будинку літ. «А-1» позивачки ОСОБА_1 існуючи дефекти прибудови літ. «а2» квартири АДРЕСА_5 позивачки ОСОБА_1 , виникли до виконання відповідачем ОСОБА_4 будівельних робіт з будівництва прибудови літньої кухні літ.2 «Н,Н-1, Н-3» по АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, експерт надала пояснення з приводу розбіжностей у експертних висновках, які полягали в тому, що при первинному обстеженні прибудови позивачки, в зв`язку з відсутністю ОСОБА_4 , вона мала обмежений доступ до суміжної стіни, в зв`язку з чим помилилася щодо відсутності «захисного фартуха».

В зв`язку з наведеними висновками експерта, учасники процесу клопотання щодо призначення повторної чи комісійної експертизи не заявляли.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України та ст. 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, відповідно до наведених норм підставою для відшкодування матеріальної шкоди є необхідною наявність складу правопорушення, а саме: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина заподіювача шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо доведеності позивачкою належними та допустимими доказами факту заподіяння їй відповідачем майнової шкоди.

Вдповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наведених вище обставин, а саме наявних висновків експерта за додатковою експертизою, слідує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що пошкодження, які мають місце в прибудові літ «а2» належній позивачці, виникли в зв`язку з механічним пошкодженням даху будинку внаслідок здійснення будівельних робіт відповідачем ОСОБА_4 , а також в зв`язку з відсутністю порушень вимог ДБН при будівництві ОСОБА_4 літньої кухні літ. 2 «Н,Н-1, Н-3», а тому і відсутності причинно-наслідкового зв`язку між здійсненням будівництва ОСОБА_4 літньої кухні та наявних пошкоджень у прибудові «а2» позивачки. За такого, підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди в розмірі визначеним районним судом, а саме 30518 грн. 55 коп., яка полягає в половині вартості відновлювальних ремонтних робіт немає.

В той же час, виходячи з наведеного висновку експерта вартість заміни пошкодженого азбестоцементного покриття на покрівлі вказаної прибудови в розмірі 918 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнутої шкоди з 30518 грн. 55 коп. до 918 грн. Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності вини ОСОБА_4 в пошкодженні власності позивачки, а саме покрівлі прибудови, та відповідно заподіянні шкоди у розмірі вартості відновлювального ремонту, підлягають відхиленню, оскільки спростовуються її чисельними зверненнями з цього приводу до відповідних контролюючих державних органів та правоохоронних органів. Неприйняття вказаними органами процесуальних рішень щодо відповідальності ОСОБА_4 , не можна ставити в вину позивачці.

Також, посилання в апеляційній скарзі на те, що саме ОСОБА_4 не здійснювалося будівництво, оскільки за договором купівлі-продажу квартири 11 грудня 2007 року по АДРЕСА_2 , за яким придбав в тому числі і спірну літню кухню, яка була збудована попередніми власниками, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наявних в справі та зазначених експертом декларацій, саме ОСОБА_4 здійснював реконструкцію літньої кухні.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем протиправними діями пошкоджено належне позивачці нерухоме майно, а саме житлова прибудова «а2», таким чином порушено право позивачки на належне користування її власністю, яка є житловим об`єктом, районний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо заподіяння останній моральної шкоди, та правильно встановив розмір її компенсації з урахуванням принципу розумності та справедливості у сумі 2000 грн.

Заперечуючи в апеляційній скарзі щодо стягнення моральної шкоди, ОСОБА_4 посилався на відсутність неправомірності своїх дій. Однак, враховуючи наведені вище висновки щодо порушення прав позивачки, таке твердження підлягає відхиленню.

За такого, відповідно до положень ст.375 ЦПК України рішення районного суду в частині стягнення моральної шкоди, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 14 січня 2020 року змінити в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНКПО НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) з ОСОБА_4 (РНКПО НОМЕР_3 АДРЕСА_7 ) 918 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 15 лютого 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова