Провадження № 4-с/185/66/21
У Х В А Л А

08 грудня 2021 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2021 року надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, подана його представником за довіреністю ОСОБА_2 .

Заявник просить визнати неправомірними дії державних виконавців, вчинені при примусовому виконанні рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року у справі № 185/10215/17, в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 травня 2019 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 червня 2021 року.

До скарги додано заяву про поновлення пропущеного строку для подання скарги, заявник зазначає, що він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на доходи боржника у відділі ДВС 22 вересня 2021 року.

Заявник посилається на те, що після отримання документів від державного виконавця він пропустив десятиденний строк для подання скарги до суду, оскільки для отримання безоплатної вторинної правової допомоги був змушений надавати довідки від установ та організацій про свої доходи та матеріальний стан. Через карантин ці довідки виготовлялися певний час і тільки 11 листопада 2021 року йому була надана вторинна правова допомога. Потрібен був час для складання процесуальних документів. Через червону зону карантину прийом громадян до установ був обмежений.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

За змістом статті 449 ЦПК України скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Заявник дізнався про вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій 22 вересня 2021 року, отримавши копії відповідних постанов. Строк для подання скарги тривав до 04 жовтня 2021 року включно.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця вперше надійшла до суду 22 листопада 2021 року, тобто через два місяці після отримання заявником копій постанов про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на доходи боржника.

Заявник зазначає, що він пропустив строк звернення до суду, оскільки був змушений збирати документи для отримання безоплатної вторинної правової допомоги і така допомога була йому надана тільки 11 листопада 2021 року. Проте жодного документу на підтвердження цих обставин заявником не надано. Зокрема відсутні довідки, що підтверджують дату звернення заявника до центру безоплатної вторинної правової допомоги та дату надання йому такої допомоги. Встановлення червоної зони карантину, на яке посилається заявник, не було перешкодою для подання скарги в суд, оскільки прийом документів у громадян в суді не був обмежений.

Оскільки заявником не надано будь-яких доказів існування поважної причини пропуску строку звернення до суду, йому необхідно відмовити у продовженні цього строку.

Як передбачено статтею 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись статтями 126, 127, 449 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання скарги на дії державного виконавця.

Залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.М. Болдирєва