Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року

м. Шаргород

справа № 152/811/21

провадження № 2/152/312/21

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді - Соколовської Т.О.,

з участю

секретаря судового засідання - Здищук А.С.,

представника позивача адвоката Бородіної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації,

встановив :

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

Представник позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» за довіреністю № 02/2021 від 04.01.2021 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останньої на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації в розмірі 97671, 44 грн та витрати на оплату судового збору.

У обґрунтування позову посилається на те, що 02.03.2020 між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1070541, відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Вольсваген», держаний номерний знак НОМЕР_1 .

02.08.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 . В результаті ДТП застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2020 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рахунку СТО № 161 від 5.08.2020 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 225 671,44 грн. Отже, виплата страхового відшкодування склала 225 671,44 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на дату ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант».

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до умов Полісу складає 130 000 грн, розмір франшизи - 2000 грн.

Позивач із метою досудового врегулювання спору, 28.12.2020 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою № 4282/8 про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 128 000 грн., в межах ліміту відповідальності згідно умов Полісу та з вирахуванням розміру франшизи.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у порядку суброгації, у розмірі 128 000 грн., з вирахуванням розміру франшизи.

28.12.2020 позивачем була направлена заява - вимога про виплату страхового відшкодування до відповідача ОСОБА_1 , яку вона отримала 11.01.2021, однак не відреагувала на неї.

Таким чином, ОСОБА_1 , яка безпосередньо винна у ДТП і зобов`язана відшкодувати ПрАТ «Європейський страховий альянс» різницю між завданою шкодою та лімітом відповідальності ПрАТ «СК Євроінс Україна» у розмірі 97 671 грн., добровільно відшкодування не проводить, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з неї на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» вказану суму та витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 2270,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» - адвокат Бородіна Ю.В., яка приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.10.2021 позовні вимоги не визнала. Не заперечувала факту вчинення ДТП і притягнення її, як винної особи до адміністративної відповідальності, але вважає, що витрати на відновлюваний ремонт пошкодженого автомобіля завищені. В основу визначення збитків було прийнято рахунок СТО, з яким її не ознайомлено. У судовому засіданні 22.10.2021 ОСОБА_1 просила оголосити перерву і надати їй додатковий строк на ознайомлення з матеріалами справи, її клопотання було задоволено судом, але в подальшому ОСОБА_1 не ознайомилась з матеріалами справи, повторно в судове засідання не прибула, заяв про розгляд справи в її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду від неї не надходило.

За вказаних обставин, суд, з урахуванням думки представника позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» - адвоката Бородіної Ю.В. та вимог ч.3 ст.131 ЦПК України визнав, що відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явилась до суду без поважних причин і продовжив розгляд справи в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 не використала можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечуючи проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень. Небажання ОСОБА_1 надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, повторна неявка в судове засідання дали суду право обмежитись доказами, наданими позивачем.

ІІ. Заяви, клопотання сторін

19.07., 23.07., 08.10.2021 від представника позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» Бородіної Ю.В. надійшли заяви про участь представника позивача у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 87,92, 126).

29.09.2021 головуючим суддею Мельник А.Г. подано заяву про самовідвід у зв`язку з направленням нею до Вищої ради правосуддя та Офісу Генерального прокурора повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя у даній справі (а.с.110)

Інших заяв і клопотань, пов`язаних з розглядом справи, учасники справи не заявляли.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.07.2021. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с.76).

Відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 не подано.

Ухвалами суду від 20.07., 29.07., 11.10.2021 визначено участь представника позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.89, 95, 128).

Ухвалою суду від 29.07.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.95).

29.09.2021 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Мельник А.Г. (а.с.114).

01.10.2021 справу прийнято до провадження суддею Соколовською Т.О. (а.с.120).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин

У справі, що розглядається судом, встановлено 02.03.2020 між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» (далі - Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1070541 (далі Договір страхування), відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Вольсваген», держаний номерний знак НОМЕР_1 (номер 96 в переліку застрахованих) (а.с.6 15).

При цьому пунктом 7 даного Договору визначено порядок визначення розміру страхового відшкодування, зокрема в п.п.7.10.3 визначено порядок розміру страхового відшкодування при пошкодженні транспортного засобу - в сумі, що не перевищує вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

02.08.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 (а.с.16 21).

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2020 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 15.09.2020 (а.с. 19).

За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У заяві про виплату страхового відшкодування від 02.08.2020 представник Страхувальника зазначив, що «належну мені суму страхового відшкодування в разі визнання випадку страховим прошу виплатити наступним чином: перерахуванням на банківський рахунок за реквізитами на СТО» (а.с.20).

Відповідно до рахунку СТО № 161 від 05.08.2020 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 225 671,44 грн. Отже, виплата страхового відшкодування склала 225 671,44 грн.(а.с.48 49).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на дату ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант», Поліс серії АР № 7459918 (а.с.61).

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до умов Полісу складає 130 тисяч гривень, розмір франшизи складає 2 000 грн.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшено на суму франшизи.

Позивач із метою досудового врегулювання спору, 28.12.2020 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою № 4282/8 про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 128 000 грн., в межах ліміту відповідальності згідно умов Полісу та з вирахуванням розміру франшизи (а.с.62 63).

ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у порядку суброгації, у розмірі 128000 грн., з вирахуванням розміру франшизи, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_3 від 18.06.2021 (а.с.64).

28.12.2020 позивачем була направлена заява - вимога про виплату страхового відшкодування до відповідача ОСОБА_1 , яку вона отримала 11.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак не відреагувала на неї (а.с.62 63).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають договірні цивільні правовідносини, що регулюються, зокрема Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-ІV в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, Законом України "Про страхування".

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ...

Згідно з положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Згідно з положеннями ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно до вимог частини 4 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За правилами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 Постанови від 01березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ст. 1188 ЦКУкраїни шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За правилами статті 27 ЗУ «Про страхування», статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток.

Аналогічну позицію викладено у постанові ВСУ від 31.05.2017 у справі № 6- 2969цс16, де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

У даній постанові зазначено, що, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, де встановлено, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Цією ж постановою зазначено, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному.

Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка задала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Постановою Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 645/3746/16-ц викладено позицію, згідно якої, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Крім цього, Постановою ВС від 09.10.2019 у справі № 649/384/16-ц визначено, що водночас положеннями Закону України «Про страхування» та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані на СТО, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП». Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є винною особою у ДТП, а тому зобов`язана відшкодувати ПАТ «Європейський страховий альянс» різницю між завданою шкодою та лімітом відповідальності у розмірі 97671, 44 грн.

Суд вважає, що право вимоги, яке виникло в порядку та на умовах передбачених ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 ЗУ «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Положеннями ст.ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.27 Постанови № 4 від 01 березня 2013 року, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України.

Регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів у підтвердження позовних вимог переконує суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження порушення відповідачем його права, яке ґрунтується на загальних положеннях про відшкодування шкоди та наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, таких як неправомірні дії відповідача, безпосередній причинний зв`язок між діями та шкодою та вина відповідача. Зазначене дає підстави висновку, що ПрАТ «Європейський страховий альянс» набуло право звернутись за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди до ОСОБА_1 , як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, які становлять різницю між завданою шкодою та лімітом відповідальності у розмірі 97671,44 грн ( 225671,44 грн. 128000 грн.).

Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування, до нього в порядку та на умовах, передбачених ст.ст. 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. При цьому, зобов`язання не було припинено зміною кредитора.

Отже з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 97671,44 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За приписами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» слід стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 15, 76-81, 131, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 512, 514, 979, 988, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 12, 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 6, 8, 27 ЗУ «Про страхування», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року) суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» 97671 (дев`яносто сім тисяч шістсот сімдесят одна) гривня 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне ім`я (найменування) cторін:

позивач Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» м. Київ, вул. Ямська, 28, літера А, , р/р НОМЕР_3 в ПАТ «Універсал Банк» м. Київ, МФО 322001;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Рішення ухвалено та проголошено 03.12.2021.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська