Справа № 191/3598/21
Провадження № 2/191/1123/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Заламай О.Ю.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на гараж та земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на гараж та земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі - продажу гаражу, загальною площею 23 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0.0023 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:505:0004, проте ОСОБА_2 відмовляється від нотаріального посвідчення договору як під час укладання договору, так і після цього.

Гараж належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРР № 002508, реєстровий № 304 від 07.05.2012 виданого Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою.

Земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВРТ № 629051, реєстровий № 984 від 17.10.2012 року виданого Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50 000 грн. за продаж спірного нерухомого майна та в свою чергу передала ОСОБА_1 оригінали документів на дане майно, ключі від спірного гаражу.

Фактично з 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 володіє, постійно користується придбаним гаражем та за свій кошт проводить ремонтні роботи в ньому.

Після укладання договору купівлі-продажу, сторони домовились про його нотаріальне посвідчення, однак ОСОБА_2 свої зобов`язання здійснити дії необхідні для нотаріального оформлення договору не виконала, що в свою чергу унеможливлює оформлення позивачем права власності на зазначену нерухомість в установленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить суд визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме гаражу та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між сторонами - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на нерухоме майно, а саме на гараж розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 23 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0023 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:505:0004 .

Позивач ОСОБА_1 до початку підготовчого судового засідання надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, але до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення.

Суд, дослідивши докази викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.

Згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив гараж, загальною площею 23 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0.0023 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:505:0004 ( а.с.13).

Згідно даного договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 50 000 гривень, а ОСОБА_2 передала йому у власність зазначене у договорі нерухоме майно.

Спірне нерухоме майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВРР № 002508, реєстровий № 304 від 07.05.2012 виданого Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину за законом ВРТ № 629051, реєстровий № 984 від 17.10.2012 року виданого Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою, що також підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав ( а.с. 24,25, 26).

З позову та вказаного договору вбачається, що умови вказаного договору позивач виконав у повному обсязі та передав на користь відповідача грошові кошти за вказаний гараж, загальною площею 23 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0.0023 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:505:0004 у розмірі 50 000 гривень 00 копійок. Відповідач також виконав умови зазначеного договору передавши у володіння відповідне майно, ключі та оригінали документів.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, за вказаним договором позивач набув права власності на вищезаначене нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, на даний час позивач не може розпорядитися належним йому гаражем та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вищезазначений договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нотаріально не посвідчено.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 76-80, 81, 223, 247, 274-275, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 319, 328, 638, ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на гараж та земельну ділянку- задовольнити у повному обсязі.

Визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна від 23 жовтня 2020 року, а саме гаражу та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на нерухоме майно, а саме на гараж розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 23 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0023 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:505:0004 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя Г. В. Бондаренко