Справа № 645/1792/21
Провадження № 2-з/645/114/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якій просить в порядку розділу майна подружжя визнати за ним право власності на наступне майно:

- 22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.;

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,1кв.м., житловою площею 16,2кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.04.2007р. за р.№ 17409533 вартістю 209 164 грн.;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:001:0059, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2017 р. за р.№ 239, номер запису про право власності 19167133 вартістю 97 610 грн.

Інші 22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.; 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 вартістю 209 164 грн.; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_2 вартістю 97 610 грн. залишити ОСОБА_1 . Також просить визнати його особистою приватною власністю 56/100 частин квартири АДРЕСА_1 вартістю 360 640 грн.

13.04.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «Азово-Чорноморська інвестиційна компанія», про поділ спільного майна подружжя та компенсацію вартості частки із вкладу до статутного фонду господарського товариства, у якій просить в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на:

- Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

- Ѕ частини квартири АДРЕСА_3 ;

- Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 ;

- Ѕ частки закінченого будівництвом та введеного в експлуатацію новоствореного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- Ѕ частки квартири АДРЕСА_5 , перша черга будівництва, секція А1.

Також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 в статутному капіталі господарського товариства ТОВ «ТВОРЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «СОНЯШНИК», що складає суму у розмірі 18600 грн 00 коп..

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

31.08.2021 року ОСОБА_1 звернуась до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 1/2 частки новоствореного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що після розлучення ОСОБА_2 забрав майже всі правовстановлюючі та інші документи щодо спільного сумісного майна сторін. Відкриті дані сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України свідчать про затвердження Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХК 42, об`єкт: Нове будівництво житлового будинку; АДРЕСА_4 . Замовник: фізична особа. Нове будівництво здійснювалося на земельних ділянках з кадастровими номерами: :09:059:0181 та :09:059:0182, 1/2 частина яких до 28.12.2020 року належали ОСОБА_2 . Відповідно до відповіді на адвокатський запит начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 25.05.2020 р. № 955/0/250-20 інформація про замовника вказаного об`єкту - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначає, що оскільки замовників будівництва двоє, частка, яка підлягає поділу між нею та ОСОБА_2 є 1/2 частка новоствореного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване -житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Вищевказані обставини підтверджуються також листом начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 22.07.2021 р. № 739/0/250-21 та доданими до нього документами, зі змісту яких можна встановити дані про замовників будівництва - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, вказаний житловий будинок було збудовано протягом 2017-2020 років та введений в експлуатацію відповідно до затвердженої Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХК 42.

У відповідь на адвокатський запит листом від 07 липня 2021 року № 01-01-23/3504-21 перший заступник Генерального директора КП «Харківводоканал» Коваленко О.М. повідомив, що між КП «Харківводоканал» та ОСОБА_2 укладено договір з індивідуальним споживачем у будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 26.04.2021 року № 199/8/Ч.

Також у відповідь на запит адвоката листом від 05 липня 2021 року № 14-46/5050 заступник директора з правового забезпечення Нечипоренко Я.І. повідомив, що між АТ «Харківоблсиерго» та ОСОБА_2 , як власником 1/2 частки земельної ділянки, укладений договір про стандартне приєднання до електричних мереж товариства від 27.12.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер земельної ділянки № :09:059:0181.

В свою чергу, в листі від 08.07.2021 року № 2368/0/50-21 заступник директора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Богданюк Ю.О. повідомив, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , за ОСОБА_2 відсутні.

ОСОБА_1 зазначає, що незважаючи на готовність будинку, а також введення його в експлуатацію та укладення договорів про надання послуг з нейтралізованого водопостачання та централізованого воловілнелення та про стандартне приєднання до електричних мереж, державна реєстрація права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна відсутня. Вважає, шо ОСОБА_1 , вірогідно, умисно не реєструє право власності на спірне новостворене нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з мстою уникнення його поділу між подружжям.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначає, що наразі існує спір з приводу поділу зазначеного майна, а тому, з метою ухилення від його поділу, існує загроза відчуження ОСОБА_2 Ѕ частки вказаного новостворсного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване, без її згоди, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду та ускладнить захист її порушених прав та інтересів.

Також зазначила, що ОСОБА_2 вже відчужив спільне майно без її згоди, на свій розсуд, проти її волі і не в інтересах сім`ї, а саме 1/2 частку автомобіля марки «Peugeot Partner». 2016 року випуску, який мав реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 будь-якими способами намагається уникнути справедливого поділу майна подружжя та унеможливити або суттєво ускладнити виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на її користь.

Представник ОСОБА_1 адвокат Марцонь Д.Г. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій заяву про забезпечення позову підтримав, не заперечував проти розгляду заяви за його відсутності.

Представник ОСОБА_2 адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. надала суду заяву про розгляд заяви про забезпечення позову за її відсутності. Крім того, надала суду заяву, у якій просила у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на те, що судом вже було розглянуто вказане клопотання та ухвалою суду від 21.04.2021 року було відмовлено, оскільки право власності на вказане майно взагалі не зареєстровано. На сьогоднішій день нових обставин не виникло і право власності на будинок не зареєстровано. Тобто неможливо здійснити відчуження об`єкту, яке не зареєстровано. Крім того, ОСОБА_1 оскаржила ухвалу суду від 21.04.2021 року, провадження за її скаргою відкрито у Харківському апеляційному суді.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників справи, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якій просить в порядку розділу майна подружжя визнати за ним право власності на наступне майно:22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.; 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,1кв.м., житловою площею 16,2кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.04.2007р. за р.№ 17409533 вартістю 209 164 грн.; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:001:0059, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2017 р. за р.№ 239, номер запису про право власності 19167133 вартістю 97 610 грн. Також просить інші 22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.; 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 вартістю 209 164 грн.; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_2 вартістю 97 610 грн. залишити ОСОБА_1 . Крім того, просить визнати його особистою приватною власністю 56/100 частин квартири АДРЕСА_1 вартістю 360 640 грн.

В свою чергу ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «Азово-Чорноморська інвестиційна компанія», про поділ спільного майна подружжя та компенсацію вартості частки із вкладу до статутного фонду господарського товариства, у якій просить в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на: Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; Ѕ частини квартири АДРЕСА_3 ; Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 ; Ѕ частки закінченого будівництвом та введеного в експлуатацію новоствореного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; Ѕ частки квартири АДРЕСА_5 , перша черга будівництва, секція А1. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 в статутному капіталі господарського товариства ТОВ «ТВОРЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «СОНЯШНИК», що складає суму у розмірі 18600 грн 00 коп..

Ухвавлою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 1/2 частки новоствореного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно листа першого засупника Генерального директора КП «Харківводоканал» Коваленка О.М. № 01-01-23/3504-21 від 07.07.2021 року, між КП «Харківводоканал» та ОСОБА_2 укладено договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 26.04.2021 року № 199/8/Ч.

Відповідно до листа начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контрлю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Гоцуляка К.О. № 955/0/250/20 від 25.05.2020 року, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмови у видачу, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, назва декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ХК 42 «Нове будівництво житлового будинку; АДРЕСА_4 ». Згідно інформації, зазначеної в декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) по об`єкту «Нове будівництво житлового будинку по АДРЕСА_4 » від 04.02.2020 № ХК 42 місце розташування об`єкту - :09:059:0181 та :09:059:0182, 61115, АДРЕСА_4 ; інформація про замовника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , загальна площа об`єкта 496,8 кв.м. Крім того, згідно вказаного листа, за результатами позапланової перевірки встановлено фкт наведення недостовірних даних щодо належно затвердженої документації в повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) по об`єкту «Нове будівництво житлового будинку по АДРЕСА_4 » № ХК 78, та складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.07.2018 року щодо ОСОБА_2 та винесено постанову № 585/731-П від 10.07.2018 року.

Крім того, згідно з адвокатським запитом № 2506/4 від 25.06.2021 року та відповідно до листа заступника директора з правового забезпечення АТ «Харківобленерго» Нечипоренко Я.І. № 14-46/5050 від 05.07.2021 року, між АТ «Харківобленерго» та ОСОБА_2 , як власником Ѕ частки земельної ділянки, укладений договір про стандартне приєднання до електричних мереж товариства від 27.12.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер земельної ділянки № :09:059:0181.

Ст. 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно дост. 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини другоїст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Наведений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пп. 1,2 та 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Пункт 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд повинен перевірити обґрунтованість доводів заяви щодо можливості та необхідності встановлення таких обтяжень.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3статті 150 ЦПК України).

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статями 151, 152, 153 ЦПК України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цьогорішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Разом з тим вжиття заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки ці заходи спрямовані виключно на збереження вже існуючих обставин спірних правовідносин та не накладають обтяжливих обов`язків на сторін.

При цьому, норми діючого законодавства не зобов`язують нового власника повідомляти відповідача про свій намір відчужити спірне майно, здійснювати дії щодо спірного нерухомого майна, а у інший спосіб відповідач позбавлений можливості дізнатися про намір власника майна.

Суд приймає до уваги вимоги та предмет позову, з яким звернувся до суду ОСОБА_2 , а також вимоги та предмет зустрічного позову ОСОБА_1 , з яким вона звернулась до суду та який бву залишений без руху, та вважає, що ОСОБА_1 довела необхідність застосування заходів забезпечення позову, наявність об`єктивних обставин необхідності охорони її матеріально-правових інтересів та наявність загрози невиконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь ОСОБА_1 .

За таких умов, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, слід дійти висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у цій справі доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження майна, до вирішення справи по суті, а саме Ѕ частки новоствореного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні будь-які відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження майна, до вирішення справи по суті, а саме Ѕ частки новоствореного нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центру надання адміністративних послуг м. Харкова) та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, 1/3) - для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлено 03.09.2021 року.

Суддя О. М. Мартинова