ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Ганни Вікторівни про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Ганни Вікторівни про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 29 червня 2017 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно були внесені відомості щодо рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексні номера рішення: 35914650, 35915199, 35914962, 35915974, 35915467), відповідно до яких накладено арешт на об`єкти нерухомого майна (реєстраційні номера: 01, 01, 01, 01, 01), а саме: квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_1 від 02 серпня 2016 року та 05 серпня 2016 року на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року по праві № 202/3999/16-ц. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року був накладений арешт на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_6 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_7 ), за кадастровим номером :02:422:0113, яка обліковується за ОСОБА_1 , із забороною розпорядження, користування, укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт направлених на створення завершеного об`єкту будівництва.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати протиправними та скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. від 28 липня 2017 року, індексні номери: 36371204, 36370994, 36370716, 36370204, 36369651, якими було скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери: 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ; зобов`язати Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. привести у попередній стан данні у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме відновити записи про право власності № 15705708, № 15705763, № 15705836, № 15767105, № 15767601 на об`єкти нерухомого майна квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 01, 01, 01, 01, 01); вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. від 28 липня 2017 року, індексні номери: 36371204, 36370994, 36370716, 36370204, 36369651, якими було скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери: 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Зобов`язано Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. привести у попередній стан данні у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме відновити записи про право власності № 15705708, № 15705763, № 15705836, № 15767105, № 15767601 на об`єкти нерухомого майна квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 01, 01, 01, 01, 01).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на: квартиру АДРЕСА_8 , загальна площа квартири АДРЕСА_1 64,1 кв.м., житлова площа 13,4 кв.м., допоміжна площа 50,7 кв.м.; квартиру АДРЕСА_9 , загальна площа квартири АДРЕСА_2 62,2 кв.м., житлова площа 13,5 кв.м., допоміжна площа 48,7 кв.м.; квартиру АДРЕСА_10 , загальна площа квартири АДРЕСА_3 58,6 кв.м., житлова площа 9,7 кв.м., допоміжна площа - 48,9 кв.м.; квартиру АДРЕСА_11 , загальна площа квартири АДРЕСА_4 60,2 кв.м., житлова площа 18, 5 кв.м., допоміжна площа 41,7 кв.м.; квартиру АДРЕСА_12 , загальна площа квартири АДРЕСА_13 63,6 кв.м., житлова площа 13,1 кв.м., допоміжна площа 50,5 кв.м.

02 серпня 2016 року та 05 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Мошковською Н.М. внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексні номера рішень: 30750131, 30750218, 30750276, 30808077, 30808330) про державну реєстрацію права приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номера: 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (номери записів про право власності: 15705708, 15705763, 15705836, 15767105, 15767601).

29 червня 2017 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно були внесені відомості щодо рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексні номера рішення: 35914650, 35915199, 35914962, 35915974, 35915467), відповідно до яких накладено арешт на об`єкти нерухомого майна (реєстраційні номера: 01, 01, 01, 01, 01), а саме: квартири номер 26, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Підставою виникнення обтяження визначено ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2017 року по справі № 202/4228/17.

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/26429/17-к (провадження № 1-кс-24552/17) від 15 травня 2017 року був накладений арешт на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_6 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_7 ), за кадастровим номером :02:422:0113, яка обліковується за ОСОБА_1 , із забороною розпорядження, користування, укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт направлених на створення завершеного об`єкту будівництва.

28 липня 2017 року Державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. проведена державна реєстрація скасування права власності на нерухоме майно (реєстраційні номера: 01, 01, 01, 01, 01), а саме: квартири номер 26, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (індексні номери рішень: 36371204, 36370994, 36370716, 36370204, 36369651), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06 лютого 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованим, а рішення та реєстраційні дії Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. про скасування права власності були здійснені з порушенням норм чинного законодавства України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до частини другої статті 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права (частина друга статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц.

У той же час, у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно

від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція,

від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 11 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час звернення з позовом у цій справі) було передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису щодо державної реєстрації права закон не передбачав.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису щодо державної реєстрації права.

Таким чином, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у попередній редакції, ефективними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є зокрема скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Подібні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19, від 13 травня 2021 року у справі № 200/11360/19, від 26 травня 2021 року у справі № 185/2443/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними та скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. від 28 липня 2017 року, індексні номери: 36371204, 36370994, 36370716, 36370204, 36369651, якими було скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери: 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ; зобов`язати Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. привести у попередній стан данні у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме відновити записи про право власності № 15705708, № 15705763, № 15705836, № 15767105, № 15767601 на об`єкти нерухомого майна квартири номер АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 01, 01, 01, 01, 01).

У справі установлено, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, яким за ОСОБА_1 було визнано право власності на спірні квартири, та призначено справу до розгляду у загальному порядку.

На теперішній час справа № 202/3999/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно знаходиться на розгляді у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, рішення у справі до цього часу судом не ухвалено.

Слід зазначити, Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 804/3987/19 за адміністративним позовом Дніпровської міської ради до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: ЖБК-88 Металург, ДОДГО Правозахисна спілка Допоможемо дітям, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участю прокурора Дніпропетровської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії зазначено, що судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, за адресою: АДРЕСА_6 , збудовано багатоповерховий будинок. Наявність такого об`єкта незавершеного будівництва (самочинного будівництва) є загальновідомим фактом, оскільки він знаходиться в центрі міста та інформація про це міститься в мережі Інтернет. Також встановлено, що вказаний об`єкт незавершеного будівництва (самочинного будівництва) побудований на земельній ділянці, яка не відведена для такої мети забудовнику, без належних дозвільних документів. Власником земельної ділянки, на якій наявний об`єкт незавершеного будівництва (самочинного будівництва) є Дніпровська міська рада.

Таким чином, враховуючи, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року, яким за ОСОБА_1 було визнано право власності на спірні квартири, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року скасовано, 28 липня 2017 року Державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. була проведена державна реєстрація скасування права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 , яка, відповідно, була проведена на підставі скасованого заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року.

Дії Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. узгоджуються із встановленими обставинами у справі, оскільки належних доказів на підтвердження того, що позивач є власником спірного нерухомого майна матеріали справи не містять.

Водночас колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) дійшла висновку про те, що спір про скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою.

Позовна вимога про скасування рішення щодо державної реєстрацію права власності на нерухоме майно та виключення запису про право власності не може бути звернена до державного реєстратора, а звертається до особи, яка порушує відповідне право.

Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від від 13 травня 2021 року у справі № 200/11360/19.

У відповідності до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 200/13237/18 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішень.

Під час розгляду справи № 200/13237/18 встановлено, що ОСОБА_1 є власником незавершеного будівництва квартирного (багатоквартирного) житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_6 та складається з цокольного поверху літ. А, загальною площею 1 088,8 кв. м, готовністю 44 %. Даний об`єкт розташовано на земельній ділянці, площею 0,1669 га, кадастровий номер :02:422:0113, власником якої є Дніпровська міська рада. Вказана земельна ділянка в установленому законом порядку не виділялась під таку забудову.

Позовні вимоги у справі № 202/3999/16-ц про визнання права власності на спірне нерухоме майно були заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивача виник з Дніпровською міською радою як власником земельної ділянки, на якій розміщено об`єкти нерухомості, право власності на які було зареєстровано за позивачем. Отже позовна вимога про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна не може бути звернена до державного реєстратора, що вчинив дії у зв`язку із скасуванням судового рішення у справі № 202/3999/16-ц, якого позивач визначив відповідачем.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17).

З огляду на те, що позивач заявив позов до неналежного відповідача державного реєстратора, колегія суддів вважає, що позов не підлягає задоволенню саме з цієї підстави.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з вищезазначених підстав, що не перешкоджає позивачу, визначивши належного відповідача, звернутися до суду з відповідним позовом.

При цьому, підстави для повернення апелянту апеляційної скарги як передчасно поданої відсутні, оскільки заочне рішення оскаржується особою, яка не була залучена до участі у справі і не приймала участь у її розгляді.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 305,20 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Ганни Вікторівни про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровської міської ради () судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 305,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко