Справа № 946/1903/20
Провадження № 2/946/782/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Пащенко Т.П.,

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, компенсації у зв`язку зі смертю та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, компенсації у зв`язку зі смертю та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.03.2019 року між ОСОБА_2 та Компанією «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») був укладений трудовий договір, відповідно до якого ОСОБА_2 був працевлаштований на посаду другого механіка на судно ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN, IMO No. 9545209, прапор Ліберія) (далі ГАЗ АЕДЖІАН) строком на 4 місяці з можливістю продовження строку до 5 місяців (на вибір власника) із заробітною платою 7 100 доларів США на місяць (далі Трудовий контракт). ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_2 прибув на борт судна ГАЗ АЕДЖІАН 07.03.2019 року для виконання передбачених Трудовим контрактом обов`язків. До відрядження в рейс ОСОБА_2 не скаржився на погане самопочуття, вад зі здоров`ям, в тому числі будь-яких хвороб, не мав та притримувався здорового способу життя (не палив, алкогольними напоями не зловживав), що підтверджується, зокрема, результатами медичного огляду, проведеного 12.02.2019 року у місті Одесі, відповідно до якого ОСОБА_2 був визнаний придатним для виконання своїх трудових обов`язків як по медичним, так і по психологічним показникам, а тести на наркотики та алкоголь підтвердили відсутність цих речовин в організмі та відсутність ознак наркотичної або алкогольної залежності. Під час роботи, 08.07.2019 року, ОСОБА_2 та ще один член екіпажу загинули на борту судна, яке на той час прямувало до Шрі-Ланки. Про це було видане Свідоцтво про смерть, відповідно до якого та Звіту про патологоанатомічний розтин, проведений Офісом судової медицини Загальної лікарні, м. Трінкомалі, Шрі-Ланка, причиною смерті було гостре отруєння діацетоновим спиртом. Жодним з цих документів прямо не визначається шлях потрапляння отруйної речовини до організму ОСОБА_2 (шляхом вдихання парів або всмоктування через очі, шкіру або іншим чином). Крім того, за ініціативою та на замовлення роботодавця - Компанією «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), Клубом взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») було проведено розслідування обставин смерті, про що був складений Підсумковий звіт «M ГАЗ АЕДЖІАН про розслідування смерті другого механіка та газового інженера в Трінкомалі 10.07.2019 року» (далі «Підсумковий звіт»), відповідно до якого було зроблено висновок, що на борту судна стався нещасний випадок, а саме смерть двох членів екіпажу ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), спричинена ігноруванням потерпілими небезпечності вживання хірургічного спирту (стор. 11 Підсумкового звіту). Після здійснення репатріації тіла в Україні було відкрито кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002087 від 04.10.2019 року. Під час досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу трупа (висновок Експерта № 1760-3340/19 від 08.11.2019 року), а також судово-медично-гістологічне дослідження (Акт № 2645/3340 від 17.10.2019 року), відповідно до яких було зроблено висновки, що у ОСОБА_2 виявлена гостра токсична дистрофія печінки, патологічний стан якої може бути викликаний, зокрема, отруєнням гепатотропною отрутою (речовиною, що чинить шкідливу дію на тканину печінки). Ушкоджень (у тому числі внутрішніх органів) не виявлено. Відповідно до позиції відповідачів, син позивачки та інший потерпілий вжили речовину, знайдену у каюті ОСОБА_2 у пляшці з написом «Етиловий спирт 70 %», проте, попри напис на етикетці пляшки, у ній містився розчинник Діацетоновий спирт, що за своїми властивостями має небезпечний для життя та здоров`я людини вплив у випадку його вживання внутрішньо навіть у невеликій кількості. Позивачка вживала заходів досудового врегулювання спору для виплати суми компенсації, передбаченої Трудовим контрактом. Пунктом 5 Трудового контракту передбачено, що у випадку, якщо моряк помирає або отримує травму під час роботи в Компанії, включаючи смерть, що сталася під час подорожі на або з судна, або як результат дії морських або інших аналогічних ризиків, однак виключаючи смерть, умисно спричинену ОСОБА_4 або інших попередньо існуючих умов, Компанія зобов`язана виплатити суму у розмірі 80 000 доларів США його найближчому родичу (для осіб офіцерського складу). Однак, відповідачами було відмовлено у виплаті компенсації, визначеної Трудовим контактом, оскільки, на думку відповідачів, «отримані на сьогодні документи свідчать, що моряк помер від умисних дій (отруєння алкоголем)» (цитата з Листа представника Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») від 20.12.2019 року). Таку саму позицію виклав у своєму листі від 17.02.2020 року представник Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»): «Зрозуміло, що смерть моряка була спричинена вживанням етилового хірургічного (медичного) спирту, що безумовно є умисним діянням, яке виключає виплату компенсації внаслідок смерті призначеному найближчому родичу або законним спадкоємцям». Позивачка не погоджується з такою позицією відповідачів з нижченаведених підстав. При відмові у виплаті компенсації на користь позивачки, відповідачами не доведена наявність у потерпілого умислу, направленого на спричинення собі смерті, а саме, що потерпілий передбачав, допускав та бажав настання негативних наслідків у вигляді своєї смерті. З огляду на те, що Відповідачами в «Підсумковому звіті» встановлено, що пляшка зі спожитою речовиною мала етикетку з написом «Етиловий спирт 70%», можна дійти до висновку, що потерпілі (зокрема, ОСОБА_2 ), навіть за умови, що вони дійсно вжили рідину з пляшки, мали на меті саме досягнути стану алкогольного сп`яніння та розслаблення, шляхом вжиття етилового спирту, а не позбавити себе життя. ОСОБА_2 не міг розуміти значення своїх дій та передбачати їх наслідки, оскільки йому було невідомо, що пляшка містить не етиловий спирт, який не є токсичним, а високотоксичний розчинник діацетоновий спирт, відповідно йому були невідомі наслідки спожиття рідини, які полягали не у досягнення стану легкого алкогольного сп`яніння, а у отруєнні з фатальними наслідками. Такі дії не є скоєнням умисних дій, спрямованих на завдання собі смерті. Виходячи з вищенаведеного, не вбачається, що ОСОБА_2 передбачав, бажав або свідомо допускав настання шкідливих наслідків у вигляді своєї смерті, а отже відсутні підстави для відмови у виплаті компенсації на користь позивачки. Відповідачі також посилаються на те, що споживаючи алкогольні напої, потерпілий порушив політику компанії щодо вживання алкоголю та наркотиків на борту судна. Проте, порушення даної політики не веде до правових наслідків у вигляді позбавлення права на виплату договірної компенсації у зв`язку зі смертю. Щодо виплати компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 позивачка вказує, що відповідно до п. 5 Трудового контракту, у випадку, якщо моряк помирає або отримує травму під час роботи в Компанії, включаючи смерть, що сталася під час подорожі на або з судна, або як результат дії морських або інших аналогічних ризиків, однак виключаючи смерть, умисно спричинену ОСОБА_4 або іншими попередньо існуючими умовами, Компанія зобов`язана виплатити суму у розмірі 80 000 доларів США його найближчому родичу (для осіб офіцерського складу). Враховуючи, що позивачка є рідною матір`ю ОСОБА_2 , а також те, що після смерті ОСОБА_2 відповідачі вийшли на контакт саме з ОСОБА_1 та з нею ведуть переговори щодо виплати компенсації саме позивачка є найближчим родичем ОСОБА_2 , якому має бути виплачена сума компенсації у розмірі 80 000 доларів США. Відповідачами не доведена наявність умислу потерпілого, що було б підставою для відмови у виплаті компенсації. Також позивачка вказує, що смерть єдиного сина призвела до найсильніших душевних страждань. Його загибель повністю та назавжди змінила її життя, призвела до порушення душевного спокою, загального пригніченого стану, страху та відчаю. ОСОБА_2 був єдиною дитиною позивачки, а отже і єдиним сенсом життя. Позивачка не заміжня, інших родичів, від яких вона могла отримувати хоча б якусь підтримку, у неї немає, вона залишилася зовсім сама. Усе, що вона робила за своє життя, вона присвячувала своєму сину, який був поруч із нею у всі тяжкі та щасливі моменти життя. Окрім того, позивачка втратила також матеріальну підтримку. Через це вона змушена додатково переживати з приводу засобів її подальшого існування взагалі. Також сильних моральних страждань позивачці було завдано байдужістю відповідачів, які не забезпечили її сину безпечні та нешкідливі умови праці, не надали йому належної та своєчасної медичної допомоги, що призвело до його смерті, а також відмовилися відшкодувати позивачці завдану шкоду. На сьогоднішній день позивачка є фізичною-особою підприємцем з річним доходом у 44 570 гривень, тобто 3 714 гривень на місяць, що в порівнянні з розміром утримання, яке надавав їй син є надзвичайно малим. З огляду на вищезазначене, позивачка просить задовольнити позовну вимогу щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 304 450 грн. за курсом НБУ на дату подання позову, яку відповідачі мають відшкодувати одноразовим платежем. Позивачка також просить суд стягнути на її користь витрати на поховання ОСОБА_2 у розмірі 50 081 грн., оскільки між нею та Поховальним бюро «Карлетон» було укладено договір замовлення від 07.10.2019 року на організацію проведення поховання, а також здійснено комплекс інших заходів, пов`язаних з облаштуванням та утриманням місця поховання ОСОБА_2 . Після поховання ОСОБА_2 позивачці було видане Свідоцтво про поховання від 20.02.2020 року. Отже, так як нею витрачено 50 081 грн. на проведення поховання сина вони мають бути відшкодовані відповідачами у повному обсязі. Щодо визначення Відповідачів по справі позивачка зазначає, що БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК (BENELUX OVERSEAS INC) - Відповідач 1, відповідно до Трудового контракту виступає безпосереднім роботодавцем ОСОБА_2 . Відповідно до відомостей з міжнародної інформаційної мережі ЕКВАЗІС (EQUASIS), юридичною особою, що є судновим та комерційним менеджером судна ГАЗ АЕДЖІАН (тобто володіє ним на відповідній правовій підставі) є БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК (BENELUX OVERSEAS INC) - Відповідач 1 (роздрукування з веб-сайту додається, інформація наявна у вільному доступі). Таким чином, БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК (BENELUX OVERSEAS INC) є належним відповідачем у справі, що зобов`язаний відшкодувати Позивачу суму компенсації, матеріальну та моральну шкоду, завдану смертю сина незалежно від своєї вини, оскільки смерть ОСОБА_2 настала під час його праці на борту судна ГАЗ АЕДЖІАН, яким володіє на відповідній правовій підставі вказана компанія. З огляду на те, що державою реєстрації судна ГАЗ АЕДЖІАН є Ліберія, що ратифікувала Конвенцію Міжнародної організації праці 2006 року про працю в морському судноплавстві, відповідно до Правила 4.2 Стандарту A4.2 параграфа 1 (b), судновласники передбачають фінансове забезпечення виплати компенсації в разі смерті моряка або довгострокової втрати їм працездатності в результаті професійної травми, хвороби або небезпеки відповідно до національного законодавства, трудового договору моряка або колективного договору. Судно ГАЗ АЕДЖІАН застраховане, в тому числі щодо зазначених ризиків, у Клубі взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION) (Відповідач 2), що підтверджується, зокрема, доданим до цієї позовної заяви роздрукуванням з офіційного веб-сайту Відповідача 2 з перекладом українською мовою (інформація наявна у вільному доступі). Положенням пункту А секції 1 Правил клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» клуб зобов`язується виплатити збитки або компенсацію (у тому числі лікарняні, медичні витрати, витрати на поховання) у зв`язку із, зокрема, смертю будь-якого моряка застрахованого судна, незалежно від того, чи знаходився він на борту цього судна, чи ні. У зв`язку із зазначеним, позивачка просить суд стягнути з компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») та Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION) солідарно на користь ОСОБА_1 суму компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за трудовим контрактом від 06.03.2019 року у розмірі 80 000,00 доларів США 00 центів, що еквівалентно 2 087 120 гривень за курсом НБУ станом на дату подання позову, стягнути з компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») та Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») солідарно на користь ОСОБА_1 немайнову (моральну) шкоду у розмірі 50 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 1 304 450 гривень 00 копійок за курсом НБУ на дату подання позову, та стягнути з компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») та Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») солідарно на користь ОСОБА_1 витрати на поховання ОСОБА_2 у розмірі 50 081 гривня 00 копійок.

Представник відповідачів адвокат Волков А.С. 12.06.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.120-132 т.1), в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вживання ним алкоголю (етилового спирту), що прямо заборонено Трудовим контрактом моряка та Політикою Компанії щодо алкоголю, правові підстави для виплати контрактної компенсації відсутні. У тексті позовної заяви позивачка спотворює обставини смерті свого сина на борту судна, на якому він працював, залишаючи поза увагою, що смерть настала внаслідок грубого порушення ОСОБА_2 посадових обов`язків, передбачених Трудовим контрактом та внутрішніми правилами (політиками) роботодавця. Дійсно, 06.03.2019 року син позивачки ОСОБА_2 , 1985 р.н., підписав Трудовий контракт (англ. «Соntrackt of Employment»), відповідно до якого ОСОБА_2 був працевлаштований на посаді другого механіка на т/х «GAS AEGEAN» (судно-газовоз) строком на 4 місяці (з яких 2 місяці випробувальний термін), починаючи з 07.03.2019 року. Відповідно до Конвенції про працю в морському судноплавстві 2006 року (учасником якої є Ліберія - країна прапору судна «GAS AEGEAN»), трудовий договір (контракт) моряка є основним документом, в якому визначаються умови працевлаштування, права та обов`язки сторін. Враховуючи специфіку роботи на суднах-газовозах, які здійснюють, серед іншого, перевезення небезпечних вантажів, на суднах такого типу діють підвищені вимоги щодо безпеки та заборони вживання алкоголю та наркотиків членами екіпажу. Більше того, на борту суден-газовозів, включаючи т/х «GAS AEGEAN» заборонено не лише вживання алкоголю, але й навіть занесення на борт судна будь-яких алкогольних (спиртовмісних) речовин будь-якими особами. Вживання алкоголю або наркотичних речовин будь-яким членом екіпажу є так званою «навмисною дією» (англ. «willful act»), вчинення якої має наслідком для моряка негайне звільнення (списання з судна) з компенсацією відповідних витрат. Крім того, у випадку настання смерті внаслідок вчинення моряком так званої «навмисної дії» (англ. «willful act»), виплата будь-яких компенсацій у зв`язку зі смертю не передбачена. Враховуючи, що поняття «навмисна дія» (англ. « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») відсутнє у законодавстві України, представники відповідачів звернулися за відповідними роз`ясненнями до кореспондентів клубів страхування відповідальності судновласників (так званих «Р&І Clubs»), які працюють в Україні, а також до адвоката в Ліберії як дипломованого фахівця у галузі права щодо законодавства Ліберії як країни прапору судна «GAS AEGEAN» з метою з`ясування змісту поняття « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке вживається у тексті Трудового контракту ОСОБА_2 . Щодо тлумачення поняття « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке вживається у тексті Трудового контракту ОСОБА_2 у практиці морського страхування представник відповідачів вказує наступне. Відповідно до статті 5 «Страхове покриття» Трудового контракту, якщо ОСОБА_4 помирає або отримує травму підчас роботи в Компанії, включаючи смерть, яка настала підчас подорожі на судно або з судна, або в результаті морської або іншої пригоди, але виключаючи смерть, яка настала внаслідок навмисної дії (англ. « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») Моряка або внаслідок будь-яких обставин, які існували раніше, Компанія виплатить суми, зазначені нижче, найближчому родичу, призначеному ОСОБА_4 . Крім того, відповідно до статті 11 «Політика щодо алкоголю та наркотиків» Трудового контракту, ОСОБА_4 погоджується виконувати положення «Політики щодо алкоголю та наркотиків», запроваджену в Компанії на борту суден та підпише відповідну заяву після того, як він буде ознайомлений з цією Політикою. Зазначає, що поняття « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (дослівний переклад українською - «навмисна дія») не має визначення ані в Трудовому контракті, ані в законодавстві України. Разом з тим, воно широко вживається в трудових контрактах моряків та колективних договорах (угодах), які підписуються між судновласниками (менеджерами) та профспілками по всьому світу. Наприклад, стандартна проформа колективної угоди, схваленої Міжнародною Федерацією Працівників Транспорту (англ. «International Transport Workers Federation або «ITF») також містить посилання на «willful act» як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування у випадку смерті, хвороби або каліцтва моряка. З метою з`ясування змістовного значення поняття «willful act», яке вживається у трудових контрактах та колективних договорах, АО «АНК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА», як уповноважений представник відповідачів по справі, звернулося із адвокатськими запитами до кореспондентів (представників) провідних клубів страхування відповідальності судновласників (англ. «Р&І Clubs»), які представлені в Україні трьома компаніями: ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА» (код ЄДРПОУ 4228264, ТОВ «СВЕРТІЛОВ МАРІН КОНСАЛТИНГ» () та ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ» (). Як вбачається з відповіді ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА» (вих. №32 від 03.03.2020 року) на адвокатський запит АО «АНК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА», ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА» представляє інтереси (виступає в якості кореспондента) провідних клубів взаємного страхування відповідальності, включаючи GARD [ГАРД], West of England [Вест оф Інгленд], Тhe Japan Сlub [Джепен Клаб], Тhe Shipowners Club [Шипоунерз Клаб], Тhe Swedish Club [Зе Сведіш Клаб], Тhе Аmerican Club [Зе Амерікан Клаб] та забезпечує представництво та захист інтересів судновласників по всій Україні. У своєму листі-відповіді ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА» зазначає, що «зазвичай контрактами про працевлаштування моряків та/або колективними угодами, укладеними між профспілками та судновласниками, передбачається, що при вирішенні питання про виплату компенсації у зв`язку зі смертю моряка враховується, зокрема, чи пов`язане її настання із вчиненням моряком навмисної дії (англ. «willful act»). Смерть моряка, яка наступила на борту судна внаслідок вчинення ним навмисної дії, як правило, виключає виплату будь-якої компенсації. В цьому контексті під навмисною дією (англ. «willful act») розуміють умисний вчинок, який особа усвідомлювала, знала або повинна була знати, є забороненим або протиправним, потенційно чи очевидно небезпечним та може призвести до серйозних наслідків (шкода здоров`ю, травми або смерті). Поширеними прикладами таких навмисних дій (англ. «willful act»), що час від часу вчиняються моряками на борту суден і виключають виплату компенсації у зв`язку із травмою або смертю, є, зокрема, але не виключно: вживання на борту судна алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів або їх аналогів, самогубство (суїцид) та інші». Отже, на думку ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА», вживання на борту судна алкоголю охоплюється поняттям «willful act», яке вживається у трудових контрактах моряків та колективних договорах. Також, як вбачається з листа ТОВ «СВЕРТІЛОВ МАРІН КОНСАЛТІНГ» (вих. №29/03 від 02.03.2020 р.), фахівці ТОВ «СМК» мають двадцятирічний досвід врегулювання претензій членів екіпажі суден, українських моряків та членів їх родин за дорученням іноземних судновласників, операторів суден та шипменеджерів, а також клубів взаємного страхування відповідальності судновласників (англ. «Р&І Clubs»). Як зазначає ТОВ «СМК», «на практиці термін «willful act» означає будь-яку навмисну вольову дію фізичної особи (моряка), яка спричинила порушення законів країни прапору судна, розпоряджень судновласника та адміністрації судна, порушення умов трудового контракту та колективної угоди, невиконання приписів відповідних органів та посадових осіб відносно безпеки судноплавства у територіальних водах, де перебуває судно, внаслідок чого настали негативні наслідки. Відповідним наслідком «willful act» може бути дострокове розірвання трудового контракту з моряком, його звільнення та списання з судна. У поняття «willful act» входять такі дії, як, наприклад, участь моряка у контрабанді, пронесення моряком на борт судна алкоголю та наркотичних речовин, зберігання та вживання алкоголю та наркотичних речовин на борту судна, поява на робочому місці у нетверезому стані, самогубство члена екіпажу судна, бійка на борту судна, відмова моряка виконувати свої обов`язки без відповідних законних підстав, суттєве порушення моряком правил безпеки при виконанні відповідних робіт на судні та інше. Отже, перелік дій, які кваліфікуються як «willful act», не є вичерпним та у разі виникнення спору остаточне рішення відносно того, чи є у діях моряка ознаки «willful act» приймаються компетентним судом відповідної юрисдикції». Таким чином, на думку ТОВ «СМК», пронесення на борт судна алкоголю та наркотиків, зберігання та вживання алкогольних напоїв чи наркотичних речовин на борту судна охоплюється поняттям «willful act». Крім того, як вбачається з листа ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ» (працюють під брендом "DІАS МАRINE СОNSULTING РС") від 28.02.2020 року, засноване в 1995 році та вже 25 років працює на ринку морського консалтингу та морського страхування, виступаючи в якості кореспондентів провідних клубів страхування відповідальності судновласників. Станом на 28.02.2020 року виступає кореспондентом всіх Клубів взаємного страхування, які входять до складу Міжнародної групи Клубів взаємного страхування, окрім Клубу взаємного страхування «Гард», якому вони надають послуги на нерегулярній основі. Спираючись на професійні знання та досвід, поняття «willful act» (укр, «навмисна дія») потрібно розуміти як навмисно вчинене діяння з усвідомленням того, що його вчинення може привести до травми, шкоди або навіть смерті. Це навмисне порушення будь-якого положення договору, яке особа, перебуваючи при здоровому розумі, знала або повинна була знати, призведе до шкідливих наслідків для життя, особистої безпеки або власності іншої сторони, але виключаючи будь-які помилкові судження або ненавмисну помилку (наприклад, вживання алкоголю або наркотичних речовин, контрабанда будь- яких товарів, вчинення самогубства тощо). Таким чином, на думку ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ», вживання алкоголю або наркотичних речовин на борту судна охоплюється поняттям «willful act», яке вживається у трудових контрактах моряків. Отже, як зазначили усі три компанії-кореспонденти клубів страхування відповідальності судновласників, які працюють в Україні, поняття «willful act», яке традиційно вживається у трудових контрактах моряків та колективних договорах означав навмисну дію (поведінку), яка пов`язана з порушенням положень трудового договору (контракту), правил або політик компанії чи місцевого законодавства, та включає, серед іншого, вживання алкоголю або наркотичних речовин на борту судна, контрабанду будь-яких товарів або вчинення самогубства моряком. Представник відповідачів просить взяти до уваги висновок дипломованого фахівця (юриста, адвоката) щодо визначення поняття «willful act» у законодавстві Ліберії як країни прапора судна у формі Афідевіта. Оскільки ОСОБА_2 був громадянином України, який працював на судні «GAS AEGEAN», яке ходить під прапором Ліберії, правовідносини ОСОБА_2 та роботодавця регулюються правом Ліберії, про що також зазначено у ст. 13 Трудового контракту. Відповідно до ч. 5 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. З метою з`ясування змісту поняття «willful act» у законодавстві Республіки Ліберія представники відповідача звернулися до фахівця у галузі права в Ліберії, адвоката Девіда Воа із проханням надати роз`яснення (висновок) щодо змісту цього поняття за законами Ліберії та, зокрема, відповіді на питання чи виключається відповідальність судновласника за смерть моряка, який працював на судні під прапором Ліберії, якщо така смерть настала внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до Афідевіту адвоката Девіда Воа, підпис якого був посвідчений нотаріусом 22.05.2020 року та апостильований у Міністерстві закордонних справ Ліберії 25.05.2020 року, він є дипломованим юристом та членом Національної асоціації адвокатів Ліберії та займається адвокатською практикою у Ліберії, починаючи з червня 2009 року. Відповідно до Повідомлення Морської адміністрації Ліберії №МLC-005, переглянутого 02/11, щодо забезпечення здоров`я та безпеки та попередження інцидентів, медичного догляду, відпочинку та соціального забезпечення моряків відповідно до Конвенції про працю у морському судноплавстві (МLC) 2006 року, учасником якої є Республіка Ліберія, копія якого додана до Афідевіту, законодавство Ліберії визначає смерть внаслідок навмисної дії моряка як «смерть, яка виникла безпосередньо з причини, яка була прихована від судновласника (роботодавця) під час або до працевлаштування відповідно до Трудового контракту моряка». Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що згідно загального права, яке застосовується в Ліберії, поняття «willful act» означає навмисну або свідому дію. Оскільки судновласнику невідомо, як етиловий спирт потрапив до рук моряків та був принесений на борт судна, вживання цього алкоголю другим механіком та газовим механіком судна-газовоза «GAS AEGEAN», яке сталося 08.07.2019 року, є чіткою навмисною дією згідно законодавства Ліберії. Тому, Судновласник не несе відповідальності за смерть вищезгаданих моряків, включаючи обов`язок судновласника із виплати контрактної компенсації на користь призначеного найближчого родича (англ. «willful act») та/або на користь законних спадкоємців загиблих моряків. Також, представник відповідачів звертає увагу суду, що відповідно до статті 11 Трудового контракту «Політика щодо алкоголю та наркотиків» (англ. «Alcohol and drug policy»), Моряк погоджується виконувати Політику щодо алкоголю та наркотиків, яка запроваджена Компанією на борту суден, та підпише відповідну заяву (декларацію) після ознайомлення зі змістом цієї Політики. Політика щодо алкоголю та наркотиків є частиною системи управління безпекою на судні (англ. «Safety management system»), яка запроваджена на виконання положень Міжнародного Кодексу з управління безпекою («МКУБ»), який має статус чинного міжнародного договору, який покликаний забезпечити безпеку мореплавства на глобальному рівні та зобов`язує країни-учасниці вживати заходів імплементації положень МКУБ на суднах, які ходять під прапорами країн-учасниць. У випадку з компанією «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСIЗ ІНК» Політика щодо алкоголю та наркотиків (далі - «Політика») передбачає, що вживання наркотичних речовин та алкоголю на борту судна суворо заборонено. Ніхто не може бути працевлаштований на борт судна компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» без попередньої здачі тесту на вживання алкоголю та наркотиків. Важливо відзначити, що відповідно до пункту 10 Політики, на борт судна заборонено приносити наркотичні речовини або алкоголь будь-яким особам, працівникам або відвідувачам (англ. «No persons, employees or visitors onboard the ship are allowed to carry drugs or alcohol»). Вживання алкоголю заборонено як під час перебування судна в рейсі, так і під час стоянки в порту. Згідно пункту 11 Політики, у будь-який час концентрація алкоголю в крові повинна дорівнювати 0,000%. Отже, на борту будь-якого судна компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» заборонено не лише вживати алкоголь, але й навіть приносити його на борт судна, і ця заборона поширюється не лише на членів екіпажу судна, але й на будь-яких третіх осіб (суперінтендантів, сюрвейєрів, капітанів портів, лоцманів та інших осіб, які відвідують судно час від часу). Зазначає, що за фактом смерті ОСОБА_2 компанією було проведено незалежне розслідування обставин смерті, яке, серед іншого, включало огляд місця події, каюти моряка, опитування свідків (членів екіпажу), фотофіксацію та інші дії. Відповідно до доброї морської практики, проведення розслідування було доручено місцевій сюрвейєрській компанії «ІНТЕРОУШН СЕРВIСЕЗ ЛІМІТЕД» (англ. «INTEROCEAN SERVICES LIMITED»), представники якої - капітан Паліхена та сюрвейєр Аріярат - прибули на борт судна під час його стоянки в порту Трінкомалі (Шрі Ланка). Вони прибули на борт т/х «GAS AEGEAN» разом з представниками Шрі Ланкійської митниці, Імміграційної служби, Шрі Ланкійської портової влади та санітарного лікаря порту Трінкомалі. За результатами проведеного розслідування сюрвейєрська компанія «ІНТЕРОУШН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД» випустила Остаточний звіт (англ. «Final report») щодо розслідування смерті 2го механіка та газового механіка в Трінкомалі (далі - «Остаточний звіт»). Як вбачається з ОСОБА_6 , який є директором компанії «МакЛаренс Шиппінг Лімітед» (Коломбо, Шрі Ланка), зазначена компанія є кореспондентом West of England Р&І Сlub у Шрі Ланці. На виконання вказівок свого Принципиала вони призначили капітана Паліхону з компанії «ІНТЕРОУШН СЕРВIСЕЗ ЛІМІТЕД», морського сюрвеєйра, схваленого Торговою палатою Цейлона, для розслідування та складання звіту про обставини смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 го механіка пана ОСОБА_7 , яка сталася на борту т/х « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Розслідування підтвердило, що 2-й механік Пшеничний та газовий механік ОСОБА_8 вживали етиловий спирт, який був занесений на борт судна ззовні, що є грубим порушенням ОСОБА_9 щодо алкоголю та наркотиків. Відповідно до Остаточного звіту, в каюті 2го механіка ОСОБА_2 було знайдено та в подальшому вилучено в якості доказу майже порожню пляшку з етикеткою «Етиловий спирт 70%» та два стакани, а також порожня металева банка напою «Севен Ап» (англ. "7 UР") та невеличка кількість рідини у інших пляшках. Це дозволяє зробити припущення, що 2й механік Пшеничний та газовий механік ОСОБА_8 разом вживали алкоголь (етиловий спирт) в каюті 2го механіка. Слід зазначити, що сюрвейєри перевірили які саме пляшки з медичним спиртом зберігаються у судновій аптечці (англ. "Medical locker») та встановили, що вони відрізняються від пляшки з етиловим спиртом, знайденій у каюті 2го механіка Пшеничного, що було зафіксовано на фото на стор. 13 Остаточного звіту. Це свідчить проте, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 придбали пляшку з етиловим спиртом поза межами судна та занесли його на борт, що категорично заборонено згідно ОСОБА_9 щодо алкоголю та наркотиків. Розслідування підтвердило, що причиною смерті обох моряків стало отруєння етиловим спиртом, який вони вживали разом в каюті 2го механіка ОСОБА_2 . В момент прибуття на борт капітана ОСОБА_11 та сюрвейєра Аріатана танкер « ІНФОРМАЦІЯ_3 » перебував на внутрішньому рейді порту Трінкомалі (Шрі Ланка). На момент їх прибуття на борту судна вже перебували офіцери ВМС Шрі Ланки. Після зустрічі з капітаном судна була отримана наступна інформація. Судно виконувало рейс із Лавери (Франція) до Суддалори (Індія) з вантажем полівінілхлориду. Судно вийшло з порту Лавери 22 червня 2019 року. 8 липня 2019 року події розвивалися наступним чином. О 14:45 коли судно перебувало в морі та прямувало до порту Галле, щоб висадити озброєну охорону, боцман Накайтуна повідомив мостик, що 2й механік ОСОБА_12 знайдений на палубі «А» неподалік сходів та щось кричить на своїй рідній мові. О 14:46 старший механік ОСОБА_13 (українець) та Старший помічник Форосуело (філіппінець) та електромеханік ОСОБА_14 (українець) прибули на місце, де перебував 2й механік ОСОБА_12 , та побачили, що він тримається за грудну клітину, важко дихає та кричить від болю. Вони негайно доповіли про це капітану, який наказав підготувати судновий госпіталь. О 14:49 2й механік Пшеничний був переміщений до суднового госпіталю, він важко пітнів та продовжував кричати, температура його тіла становила 39 градусів. Капітан та електромеханік обстежили каюту 2го механіка Пшеничного та виявили там майже порожню пляшку етилового спирту (англ. "Аlcohol 70% ethyl») в його холодильнику, що дало підстави припустити, що 2й механік та газовий механік вживали цей алкоголь, можливо, змішуючи його з соком, оскільки у каюті було знайдено два стакани з якоюсь рідиною. Сюрвейєри "Interoсеan Service Limited" зробили фото пляшок з етиловим спиртом, які були знайдені в каюті 2го механіка, а також металевих (жерстяних) пляшок та стаканів, знайдених у каюті. В Остаточному звіті (стор. 3) фігурують фото цих предметів, вилучених як докази. О 14 годині 54 хвилини капітан танкера зв`язався за допомогою телефонного зв`язку з пошуково-рятувальною станцією Риму за наданням медичної допомоги. Вони порадили вжити наступних заходів: надати кисень постраждалому; надати багато рідини для пиття та негайно доставити постраждалого моряка на берег (за можливості). У період з 15 до 16 години 20 хвилин члени екіпажу надавали медичну допомогу 2му механіку, а починаючи з 16 години 20 хвилин розпочали реанімаційні заходи, штучний масаж серця, оскільки 2й механік перестав дихати. О 16 годині 40 хвилин було оголошено про смерть 2го механіка ОСОБА_15 , про що повідомили менеджмент компанії. Відповідно до Остаточного звіту, Капітан, Старший механік, Старший помічник та ОСОБА_16 опитали газового механіка ОСОБА_17 , щоб з`ясувати, чи дійсно він вживав алкоголь з 2м механіком Пшеничним. Він підтвердив Капітану, що дійсно він вживав той самий алкоголь, але, очевидно, він випив менше, ніж 2й механік, і тому пішов відпочивати до своєї каюти о 17:00. Він випив багато води та почував себе добре, але скаржився на головний біль. Суднові офіцери вирішили простежити за станом газового механіка ОСОБА_8 . О 21 годині 55 хвилин старший механік та електромеханік повідомили на мостик, що газовий механік має такі ж саме симптоми, як і 2й механік. О 22 годині 10 хвилин екіпаж надав кисень газовому механіку. О 22 годині 52 хвилини газовий механік ОСОБА_8 перестав дихати, пульс був відсутній, а тому його оголосили померлим. О 22 годині 55 хвилин Капітан повідомив компанію про смерть газового механіка ОСОБА_8 . Таким чином, за результатами розслідування, проведеного сюрвейєрською компанією «INTEROCEAN SERVICES LIMITED» на борту судна «GAS AEGEAN», було встановлено, що попередньою причиною смерті 2го механіка ОСОБА_15 (сина позивачки) та газового механіка ОСОБА_17 стало отруєння етиловим спиртом, який вони разом вживали у каюті 2го механіка, що є грубим порушенням Трудового контракту та Політики компанії щодо алкоголю та наркотиків, яка суворо забороняє не лише вживати алкоголь або наркотики під час роботи на судні, але й навіть приносити їх на борт судна будь-кому. Висновки розслідування щодо причини смерті 2го механіка були згодом підтверджені результатами розтину тіла ОСОБА_2 , які викладені у звіті про розтин. Відповідно до законодавства Шрі Ланки, де сталася смерть обох членів екіпажу, розтин тіл померлих проводився лікарем судовим експертом Ручірой Надірой (англ. Ruchira Nadeera) центральної лікарні міста Трінкомалі. За результатами розтину тіла ОСОБА_2 11.07.2019 року лікарем-судмедекспертом ОСОБА_18 був підписаний Звіт про розтин (англ. «Рost mortem report»), оригінал якого викладений сингальською мовою (яка є офіційною мовою Шрі Ланки), а переклад англійською мовою виконаний присяжним перекладачем місцевого суду міста Трінкомалі (засвідчений переклад Звіту про розтин з англійської мови (від 30.01.2020) на українську мову додається). Відповідно до Звіту про розтин, смерть українця ОСОБА_15 (вік 34 роки) настала о 5 годині за місцевим часом 8 липня 2019 року на борту судна «GAS AEGEAN», порт приписки ОСОБА_19 проводився у морзі центральної лікарні Трінкомалі. В процесі розтину були відібрані зразки (частки) крові, шлунку (з вмістом) трупа ОСОБА_2 , які були направлені на токсикологічний аналіз до урядової лабораторії, оскільки в них були виявлені сліди діацетонового спирту. Відповідно до Звіту про розтин, причиною смерті ОСОБА_2 стало гостре отруєння діацетоновим спиртом. Таким чином, результати розтину тіла 2-го механіка ОСОБА_15 підтвердили попередню причину смерті, заявлену у розслідуванні сюрвеєрської компанії «INTEROCEAN SERVICES LIMITED», а саме, що смерть настала внаслідок гострого отруєння алкоголем (діацетоновим спиртом). Оскільки занесення будь-якого алкоголю на борт судна та його вживання суворо заборонено Трудовим контрактом та Політикою компанії щодо алкоголю та наркотиків, занесення та вживання алкоголю 2-м механіком ОСОБА_2 є навмисною дією (англ. «willful act»), яка призвела до смерті члена екіпажу. З урахуванням положень статей 5 та 11 Трудового контракту, правових підстав для виплати компенсації у зв`язку зі смертю моряка, яка настала через навмисну дію (поведінку) не існує. Тому Судновласник та Клуб страхування відповідальності West of England Р&І Сlub в особі свого місцевого кореспондента - DІАS СО LTD - відмовили позивачці у виплаті компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Оскільки смерть ОСОБА_2 настала в результаті вчинення ним навмисної дії (поведінки), а саме, вживання алкоголю (етилового спирту) на борту судна, правові підстави для відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачкою, відсутні. У позовній заяві позивачка вимагає від відповідачів відшкодувати моральну шкоду, заподіяну внаслідок смерті свого сина, у розмірі 50 000 доларів США, обґрунтовуючи правові підстави для відшкодування моральної шкоди, позивачка посилається на приписи ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Позивачка стверджує, що оскільки судно як транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а смерть її сина сталася на борту судна, то Відповідачі повинні відшкодувати завдану їй моральну шкоду незалежно від наявності вини Відповідачів у смерті її сина. Втім, Відповідачі категорично не погоджуються з такою правовою кваліфікацією спірних правовідносин, оскільки закон чітко визначає випадки, коли моральна шкода не підлягає відшкодуванню. Представник відповідачів вказує, що по-перше, за загальним правилом, встановленим ст. 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. По-друге, норма закону, яка регулює питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок експлуатації (використання) джерела підвищеної небезпеки, визначає аналогічне правило: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). По-третє, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Отже, для вирішення питання щодо відшкодування моральної шкоди необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між дією джерела підвищеної небезпеки (в даному випадку - танкера-газовоза «GAS AEGEAN») та смертю фізичної особи (2го механіка ОСОБА_2 ). Такий підхід підтверджується існуючою судовою практикою у справах, пов`язаних з загибеллю моряків. Враховуючи, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок отруєння етиловим спиртом, який став наслідком вживання етилового спирту ОСОБА_2 у власній каюті на борту судна «GAS AEGEAN», що є грубим порушенням Трудового контракту та Політики компанії щодо алкоголю наркотиків, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Крім того, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями Відповідачів (Судновласника та Клубу як страховика його відповідальності) та смертю ОСОБА_2 . Крім того, Клуб взаємного страхування відповідальності «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») не є належним відповідачем, оскільки не пов`язаний з позивачкою жодними правовими відносинами. Визначаючи відповідачів за позовом, позивачка зазначила компанію «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») та Клуб взаємного страхування відповідальності «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») як солідарних боржників, посилаючись на ч. 1 ст. 1190 ЦК України. Відповідачі категорично не погоджуються з такою правовою кваліфікацією з огляду на наступне. Відповідач-2 є Клубом взаємного страхування відповідальності судновласників, який зареєстрований та здійснює свою діяльність відповідно до законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії. Основною діяльністю Відповідача-2 є надання послуг зі страхування відповідальності своїх членів, тобто судновласників. При цьому, судновласник самостійно обирає страховика відповідальності виходячи зі своїх власних міркувань. Відповідач-2 не укладав будь-яких договорів (контрактів), в тому числі договорів страхування життя та здоров`я ані з загиблим моряком ОСОБА_2 , ані з позивачкою ОСОБА_1 . Факт оформлення полісу страхування відповідальності судновласника (Відповідача-1) Клубом страхування відповідальності (Відповідачем-2) підтверджує виключно наявність правовідносин, пов`язаних зі страхуванням відповідальності судновласника, між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 та не створює прав та обов`язків для ОСОБА_2 . По-друге, ані Відповідач-1, ані Відповідач-2 не вчиняли жодних дій, які б призвели до смерті членів екіпажу т/х «GAS AEGEAN» ОСОБА_2 та ОСОБА_20 . Навпаки, Відповідач-1 вживає усіх можливих заходів, спрямованих на недопущення потрапляння та вживання алкоголю та наркотичних речовин на борту судна. Зокрема, передрейсовий медичний огляд усіх моряків в обов`язковому порядку включає тест на вживання алкоголю та наркотиків; одночасно із укладенням трудового контракту кожного моряка ознайомлюють з Політикою компанії щодо алкоголю та наркотиків, яка забороняє не лише вживання, але й навіть принесення на борт судна алкоголю чи наркотиків будь-якою особою; капітан наділений правом проводити тести на вживання алкоголю у будь-який час роботи на судні, а виявлення таких фактів є негайною та безумовною підставою для звільнення моряка. Відповідач-2, виступаючи страховиком відповідальності судновласника, взагалі не має стосунку до операційного управління судном. За таких обставин Відповідач-2 не був та не міг бути причетним до смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим правові підстави для застосування ст. 190 ЦК України відсутні. Правовідносини, які виникають на підставі Трудового контракту, підлягають регулюванню за законодавством Ліберії як країни прапору судна. Відповідно до частини 2 статті 13 Трудового контракту, цей Контракт складений та підлягає анулюванню матеріальним правом країни прапору останнього судна, на якому працював ОСОБА_4 за цим Контрактом. Як вбачається з інформаційної довідки (витягу) з бази даних «Еквазис», судно «GAS AEGEAN» зареєстроване під прапором Ліберії. Крім того, відповідно до ст. 52 Закону України «Про міжнародне приватне право», до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 53 згаданого Закону, трудові відносини громадян України, які працюють за кордоном, регулюються правом України в разі, якщо: громадяни України працюють у закордонних дипломатичних установах України; громадяни України уклали з роботодавцями - фізичними або юридичними особами України трудові договори про виконання роботи за кордоном, у тому числі в їх відокремлених підрозділах, якщо це не суперечить законодавству держави, на території якої виконується робота; якщо це передбачено законом або міжнародним договором України. Оскільки ОСОБА_2 є громадянином України, який працював на судні «GAS AEGEAN», яке ходить під прапором Ліберії, та не є закордонною дипломатичною установою України або відокремленим підрозділом українського підприємства за кордоном, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство Ліберії. Також представник відповідачів надав суду попередній розрахунок витрат на правову допомогу. Вказав, що з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів 30.03.2020 року Відповідачі уклали Договір про надання професійної правничої допомоги із Адвокатським об`єднанням «АНК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА» (далі - «Договір»). Відповідно до пункту 1.1. Договору, предметом цього Договору є адвокатські послуги Радника, пов`язані з захистом прав та охоронюваних законом інтересів Клієнтів у даній цивільній справі №946/1903/20 за позовом ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 2.1. Договору, послуги Радника, зазначені у пункті 1.1. цього Договору, сплачуються Клієнтами на підставі виставлених рахунків. Сторони погодили, що гонорар Радника за цим Договором залежить від обсягу часу, витраченого Радником, та визначається за допомогою погодинної ставки 150 євро за одну годину роботи Адвоката, 100 євро за одну годину роботи Помічника адвоката та 40 євро за годину роботи адміністративного персоналу (перекладачі, секретарі тощо). Враховуючи, що справу розглядає Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, обсяг доказів та матеріалів, які адвокати Відповідачів підготували та готуватимуть для участі у судових засіданнях, обсяг часу на подорож з Одеси до Ізмаїла та назад для участі у судових засіданнях, роботу зі збирання доказів, переклад документів, викладених іноземною мовою на українську мову, час, необхідний для підготовки письмових пояснень, Відповідачі попередньо оцінюють витрати на правову допомогу на рівні 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) євро, що покриває 66 годин роботи Адвоката АО «АНК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА», 30 годин роботи Помічника адвоката та 50 годин роботи адміністративного персоналу Адвокатського об`єднання (перекладачі, секретарі). Враховуючи викладене, представник відповідачів просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») про відшкодування компенсації у зв`язку зі смертю фізичної особи, немайнової (моральної) шкоди - відмовити в повному обсязі.

22.06.2020 року позивачка надала суду відповідь на відзив (а.с.74-78 т.2), в якій вказала, що вона не погоджується із наведеними у відзиві запереченнями, вважає, що усі заперечення та аргументи відповідачів мають бути відхилені з наступних підстав. Щодо розслідування обставин смерті та причини смерті ОСОБА_2 позивачка вказує, що відповідачі у п.1 відзиву зазначають, що смерть ОСОБА_2 , сина позивачки, настала внаслідок вживання ним алкоголю (етилового спирту). Проте, під час роботи за Трудовим контрактом, укладеним 06.03.2019 року Компанією із ОСОБА_2 08.07.2019 року, ОСОБА_2 та ще один член екіпажу загинули на боргу судна ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN), яке на той час прямувало до Шрі-Ланки. Про це було видане Свідоцтво про смерть, відповідно до якого, а також, Звіту про патологоанатомічний розтин, причиною смерті ОСОБА_21 є гостре отруєння діацетоновим спиртом. Відповідачі у відзиві на позовну заяву зазначають, що відповідно до Підсумкового звіту (або як перекладають Відповідачі - Остаточного звіту) розслідування смерті другого механіка та газового інженера в Трінкомалі 10.07.2019 року, розслідування нібито підтвердило, що 2й механік ОСОБА_2 та механік ОСОБА_22 вживали етиловий спирт, який був ними занесений на борт само порушення вимог Політики Відповідача 1 щодо алкоголю та наркотиків. Із такими твердженнями Відповідачів позивачка не погоджується. У Остаточному звіті зазначено, що із ОСОБА_2 та ОСОБА_23 стався нещасний випадок (стор. 17 перекладу на українську мову Остаточного звіту), є підозра на алкоголь, оскільки у каюті ОСОБА_2 була знайдена пляшка етилового спирту 70% (англ. "Аlcohol 70% ethyl»). Проте, як виявилось згодом, у цій пляшці насправді був не етиловий, а діацетоновий спирт. У Остаточному звіті остаточно не встановлено, яку саме кількість спирту вжив ОСОБА_2 та яким чином спирт потрапив у організм ОСОБА_2 . Остаточний звіт містить лише обмежені посилання на показання газового ОСОБА_24 про те, що він разом із ОСОБА_2 нібито вживали рідину з написом «Етиловий спирт, 70%», вважаючи, що ця рідина є етиловим, а не, як виявилося згодом, діацетоновим спиртом. У Остаточному звіті взагалі є багато неточностей та питань, на які ані Відповідач 1, ані слідчі органи Шрі-Ланки не дали належної відповіді. Зокрема, показання членів екіпажу щодо проведення обшуку каюти ОСОБА_2 різняться, точно не визначено, хто саме з членів екіпажу проводив обшук, за одними показаннями було знайдено дві склянки (стор.2 українського перекладу Остаточного звіту), за іншими - 1 склянка (стор. 24 українського перекладу Остаточного звіту) на столі у каюті ОСОБА_2 , невідомо, з якої причини рідина, яка була знайдена у склянці була фіолетового кольору (показання старшого помічника Форт. X. Форосуело, стор. 30 українського перекладу Остаточного звіту), тоді як у шлунку ОСОБА_2 було виявлено залишки рідини темно-зеленого кольору. На жаль, всі ці питання залишились без відповіді з боку слідчих органів Шрі-Ланки, та роботодавець - Відповідач 1 не виявив бажання розібратися у ситуації, що складалася, зробивши передчасні висновки про причини смерті ОСОБА_2 . Між першими криками ОСОБА_2 про допомогу (о 14-45, 08.07.2019 року) та втратою свідомості (о 15-45, 08.07.2019 року) пройшла майже година. У Остаточному звіті відсутня жодна інформація про те, щоб хто-небудь з членів екіпажу, поставив хоч би яке-небудь питання про причини стану ОСОБА_2 , що з ним трапилося, яку рідину, у якій кількості та коли він вживав. Більше того, ОСОБА_2 не було надано фактично жодної медичної допомоги, крім надання кисневої маски. Посилання на те, що ОСОБА_2 пручався і йому неможливо було ввести крапельницю не витримують жодної критики. Більше того, з моменту смерті ОСОБА_2 до моменту смерті другої особи, з якою ОСОБА_2 вживав, як вважають Відповідачі, етиловий спирт, ОСОБА_24 , пройшло близько 8 годин. Капітан судна не опитав належним чином ОСОБА_24 , не зафіксував його показання, хоча ОСОБА_22 був притомний, міг пересуватися, міг надати всі свідчення, не виявив характеристики рідини, яку ОСОБА_2 та ОСОБА_22 споживали разом, де вони знайшли цю рідину, скільки саме, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_22 могли вживати цю рідину. З показів ОСОБА_24 та обставин справи можна лише достеменно визначити, що жодного умислу на настання смерті після вживання цієї рідини ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_22 не мали. Таке проведення розслідування лише наводить на думку, що Відповідач 1 зробив все можливе, щоб не встановити дійсні обставини справи, не надати якісну медичну допомогу ОСОБА_2 , не забезпечити збереження життя ОСОБА_2 , свідомо допустив смерть ОСОБА_2 . Можливо, зважаючи на всі обставини справи, Відповідач 1, знаючи про наявність діацетонового спирту на судні, приховує той факт, що на судні зберігалася небезпечна речовина без належного маркування, не були дотримані належним чином заходи безпеки та охорони праці з метою уникнення відповідальності. І після всього Відповідачі не тільки відмовляються сплатити компенсацію у зв`язку зі смертю працівника, але й ще зухвало зазначають у відзиві, що правові підстави для сплати компенсації матері за втрату єдиного сина відсутні. Очевидно, що такі заяви Відповідачів не можуть вважатися справедливими. Така поведінка з боку іноземних компаній є недостойною, суперечить моральним засадам, не відповідає іміджу надійних та соціально відповідальних компаній, як себе позиціонують Відповідачі, та може суттєво зашкодити репутації Відповідачів. Щодо дотримання вимог Політики Відповідача 1 про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин у відповіді на відзив вказано наступне. Відповідно до ст. 11 Трудового контракту «ПОЛІТИКА ПРО ЗАБОРОНУ ВЖИВАННЯ АЛКОГОЛЮ АБО НАРКОТИЧНИХ РЕЧОВИН», «МОРЯК погоджується дотримуватись положень «Політики про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин», встановлену Компанією, на борту судна, та підписувати відповідні декларації після ознайомлення зі змістом цієї політики». Текст Політики Компанії про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин міститься у додатку 3 до Остаточного звіту розслідування смерті другого механіка та газового інженера в Трінкомалі 10.07.2019 року (додаток 1 до відзиву, стор.21 українського перекладу Остаточного звіту). Проте Відповідачі не надали жодної такої «відповідної декларації», підписаної ОСОБА_2 . Відсутнє також і підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_2 з повним текстом Політики щодо алкоголю та наркотиків Відповідача 1 (далі- Політика). Наразі немає жодного доказу, який би свідчив про ознайомлення ОСОБА_2 із вимогами Відповідача 1 щодо вживання алкоголю. Посилання у Трудовому контракті на те, що такі правила існують, не означає, що моряк повідомлений належним чином про їхній зміст. Про яке невиконання ОСОБА_2 . Політики може йти мова, якщо мало того, що вимоги цієї ОСОБА_9 порушив капітан судна ГАЗ АЕДЖІАН, сама ОСОБА_9 містить статті, які суперечать одна одній, а деякі її положення взагалі неможливо виконати. Відповідно до п. 6 та п. 7 Політики у разі серйозного нещасного випадку капітан мав провести відповідний тест на алкоголь, взявши проби сечі, у ОСОБА_2 та ОСОБА_25 . Це зроблено не було. Аналізи на вміст алкоголю проведені не були. Жодних доказів вмісту алкоголю у крові ОСОБА_2 та ОСОБА_24 відповідачі не надали. Позивачка вказує, що однозначно, що Компанія, в особі капітана, порушила Політику. Відповідачі стверджують, що ОСОБА_2 нібито вживав етиловий спирт 70% пронесений на борт судна ззовні. При цьому Відповідачі мотивують відсутність своєї відповідальності за наявність на борту такої речовини тим, що в аптечці судна ГАЗ АЕДЖІАН містився спирт в іншій пляшці, аніж спожитий (стор. 13 Остаточного звіту розслідування смерті від 10.07.2019 «Interocean service limited Final Report»). Як зазначено у відзиві, п. 10 Політики визначає, що жодним особам, працівникам, відвідувачам не дозволено приносити на борт судна наркотичні засоби або алкоголь. В такому випадку пронесення медичного спирту для розміщення в судновій аптечці також є порушенням Політики. Політика, з одного боку забороняє вживання алкоголю взагалі (п.11 Політики), а з іншого встановлює, що «жодна особа на борту судна не може вживати будь-яку кількість алкоголю за дві години до початку виконання своїх обов`язків, навіть якщо вміст в одиницях крові відповідає політиці компанії (п.9). А вимоги п.11 Політики щодо того, що всі особи на борту мають забезпечити, щоб концентрація алкоголю у будь-який час в крові не перевищувала 0.000% взагалі суперечать здоровому глузду, оскільки як загальновідомо, деякі ліки та безалкогольні напої можуть тимчасово підвищувати концентрацію алкоголю в крові. Тим більше, що ця вимога розповсюджується не тільки на членів екіпажу судна, але й на інших осіб, які заходять на борт. Такі суперечності не тільки вводять в оману, а у сукупності з відсутністю у підписаному ОСОБА_2 . Трудовому контракті посилання на повну заборону вживання алкоголю, взагалі спростовують твердження Відповідачів, що загиблому моряку було відомо, що він порушував будь-які правила. Відповідачами повністю проігнорований той факт, що отруєння відбулось не етиловим, а діацетоновим спиртом. Діацетоновий спирт не є алкогольним напоєм, використовується в технічних цілях як розчинник, самостійне паливо або домішка до палива, в гальмівних системах, в системах охолодження тощо. Отже, знайдена у каюті ОСОБА_2 пляшка з написом «Етиловий спирт, 70%», скоріше за все, у якості розчинника знаходилась у машинному відділенні з метою використання. Обидва загиблих моряка працювали у машинному відділенні (2й механік та газовий інженер), вони могли мати доступ до усіх засобів, які знаходились у цьому відділенні. Остаточний звіт не містить жодного посилання про те, що на борту не використовувався технічний етиловий або діацетоновий спирт для виробничих цілей. Досліджено було лише вміст суднової аптечки, проте не досліджено вміст інших приміщень на судні. Відповідачами не досліджено, чи міг бути взятий вказаний спирт у машинному відділенні судна ГАЗ АЕДЖІАН. Не має жодного доказу про те, що Відповідачу 1 та його уповноваженій особі не було відомо про наявність цієї пляшки на судні. Такі дії явно свідчать про поверхневе та навіть упереджене розслідування, яке могло проведено таким чином саме з метою ухилення від відповідальності за недотримання правил поводження з особливо небезпечними речовинами на судні та про відсутність належного маркування таких речовин на судні. Враховуючи, що зі смерті сина позивачки минув майже рік (08.07.2019 року), Відповідачі до цього часу не надали доказів відсутності спирту в машинному відділенні судна. Відповідно до умов ч 3. ст. 4 Трудового контракту ОСОБА_2 «... КОМПАНІЯ може припинити працевлаштування Моряка: 2. якщо МОРЯК не проходить перевірку КОМПАНІЇ на вживання алкоголю або наркотичних речовин.» ( англ. - ... THE COMPANY may terminate the employment of the Seaman: II. if the SEAMAN fails the COMPANY'S drug and alcohol Test). З цих норм вбачається, що порушення алкогольної політики компанії, має наслідком припинення працевлаштування. Жодна з наведених норм, що містяться у Трудовому контракті, або в цитованій у відзиві Політиці про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин, не містить посилання на «умисну дію» або «навмисну дію», в залежності від перекладу (англ. «willful act»). Тобто, відповідно до умов Трудового договору, не встановлено, що вживання алкоголю тлумачиться як умисна/ навмисна дія. Трудовим контрактом не встановлено, що вживання алкоголю є підставою для відмови у виплаті компенсації у зв`язку зі смертю моряка. Отже, висновок про те, що передбачене Трудовим контрактом виключення із сплати компенсації у зв`язку зі смертю внаслідок умисної дії має будь-яке відношення до наслідків порушення Політики компанії про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин є викривленням положень Трудового контракту з метою ухилення від відповідальності. Щодо правових підстав для виплати компенсації позивачка вказує наступне. Відповідачі (через свого представника) безпідставно зазначають про відсутність правових підстав для виплати компенсації. Основною правовою підставою для виплати компенсації позивачці є положення абзацу першого п. 5 Трудового контракту. Відповідно до абзацу першого п. 5 Трудового контракту (у перекладі українською мовою) у випадку, якщо ОСОБА_4 помирає або отримує травму під час роботи в Компанії, включаючи смерть, що сталася під час подорожі на або з судна, або як результат дії морських або інших аналогічних ризиків, однак виключаючи смерть, умисно спричинену ОСОБА_4 (англ. but excluding death due to wilful act) або інших попередньо існуючих умов, Компанія зобов`язана виплатити суму у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США його найближчому родичу (для осіб офіцерського складу). Найближчим родичем ОСОБА_2 є його мати, позивачка ОСОБА_1 , з якою він постійно проживав. ОСОБА_2 не був одружений, дітей у нього не було. Інші найближчі родичі відсутні. Смерть ОСОБА_2 , сина позивачки, не була ним умисно спричинена. «Інші попередньо існуючі умови», які б могли привести до смерті ОСОБА_2 , також на момент смерті ОСОБА_2 відсутні. Таким чином, наявні всі правові підстави для виплати позивачці компенсації у зв`язку за смертю ОСОБА_2 за Трудовим контрактом. Будь-які посилання представника Відповідачів на нібито наявність обставин, які виключають можливість сплати компенсації, а саме на нібито наявність « ІНФОРМАЦІЯ_4 », не можуть бути прийняті Судом до уваги під час розгляду справи з огляду на нижченаведене. Щодо тлумачення поняття « ОСОБА_26 » у Трудовому контракті та практиці морського страхування. Визначення поняття «wilful act» відсутнє у Трудовому контракті, у законодавстві України, і у законодавстві держави прапора судна - Ліберії. Позивачка вважає, що за Трудовим контрактом «death due to wilful act» - це смерть, умисно спричинена ОСОБА_4 . Проте ОСОБА_2 не спричиняв собі смерть навмисно. В нього буди чіткі наміри списатися з судна у серпні 2019 року, він не мав депресивних розладів, не повідомляв про конфлікти з членами екіпажу. Проте неодноразово повідомляв про тяжкі умови роботи на судні, про недотримання заходів безпеки з боку Відповідача 1, про відсутність належних комплектуючих, про поганий стан судна, на якому довелося працювати. Відповідачі вільно та неправильно трактують поняття «wilful act» саме для того, щоб уникнути будь-якої відповідальності та не сплачувати жодної компенсації матері за втрату її єдиного сина. Відповідачі у відзиві стверджують, що смерть, спричинена вживанням алкоголю або наркотичних речовин будь-яким членом екіпажу є так званою «навмисною дією» (англ. «wilful act»), яка виключає виплату компенсації. Як вважають Відповідачі, ОСОБА_2 помилково вживаючи рідину з пляшки з написом «Етиловий спирт», яка насправді виявилася діацетоновим спиртом, навмисно бажав настання наслідків у вигляді смерті? Звичайно, що це не так. Інакше б ОСОБА_2 не звернувся б до членів екіпажу за наданням допомоги. Слідуючи логіці Відповідачів, керівник Відповідача 1 чи Відповідача 2 вживаючи алкогольні напої на святковому заході також бажає досягти наслідків у вигляді смерті? Звичайно, що таке твердження Відповідачів абсурдне. Відповідно до умов Трудового контракту, вживання алкогольних напоїв має наслідком для моряка негайне звільнення (списання з судна) з компенсацією відповідних витрат. Проте виходячи з цього Відповідачі безпідставно роблять висновок про те, що «у випадку настання смерті внаслідок вчинення моряком так званої «навмисної дії» (англ. «wilful act»), тобто в даному випадку внаслідок помилкового вживання речовини із пляшки із написом «Етиловий спирт», виплата будь-яких компенсацій у зв`язку зі смертю не передбачена. Проте Трудовий контракт не містить такого положення. Щодо позицій кореспондентів Р&І клубів в українських портах позивачка зазначає наступне. На підтвердження своєї думки, представником Відповідачів було отримано відповіді на адвокатські запити від ТОВ «Легат Одеса», ТОВ «Свертілов Марін Консалінг» та ПП «Діас Морські Консультації» щодо їхнього розуміння визначення поняття «wilful act». Позивачка зазначає, що такі позиції є досить упередженими з тих під вищезазначені особи є кореспондентами іноземних клубів взаємного страхування в українських портах. У своїх відповідях на адвокатські запити кореспонденти пояснили, що вони діють за дорученням іноземних Судновласників, Судових операторів та Шипменеджерів, Клубів взаємного страхування з врегулювання претензій родин членів екіпажів, тобто виступають на боці судновласників та Клубів взаємного страхування (відповідь ТОВ «Свертілов Марін Консалінг»), є кореспондентом багатьох провідних клубів взаємного страхування, включаючи Відповідача 2 - ТНЕ WEST OF ENGLAND (відповідь ТОВ «Легат Одеса»), кореспондентами всіх Клубів взаємного страхування (відповідь ПП «Діас Морські Консультації»). Це підтверджується також розміщеним на офіційному сайті Відповідача 2 Переліком Кореспондентів КЛУБУ ВЗАЄМНОГО СТРАХУВАННЯ «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (ТНЕ WEST OF Ship Owners Mutual Insurance Association) (Відповідач 2). Більше того, матеріали справи містять листування представника позивачки з ПП «Діас Морські Консультації» як доказ вживання заходу досудового врегулювання спору. З огляду на вищезазначене, будь-які твердження кореспондентів Р&І українських портах щодо того, що вживання алкоголю саме по собі вважається «wilful act» («умисною дією») є упередженими, оскільки наявний прямий конфлікт інтересів. Та навіть не зважаючи на упередженість висновків вищевказаних компаній, всі вони вказали, що моряк, у діях якого є ознаки «wilful act» повинен мати відповідний рівень знань і передбачати негативні наслідки такої дії.» (відповідь ТОВ «Свертілов Марін Консалінг»); особа має усвідомлювати, знати або повинна була знати про те, що її дії можуть призвести до серйозних наслідків (шкода здоров`ю, травми або смерть) (відповідь ТОВ «Легат Одеса»); діяння має бути вчинене «з усвідомленням того, що його вчинення може призвести до травми, шкоди або навіть смерті» (відповідь ПП «Діас Морські Консультації»). При цьому ОСОБА_2 , навіть за умови, що він дійсно вжив рідину з пляшки з написом «Етиловий спирт 70%», не мав на меті позбавити себе життя шляхом вжиття етилового спирту. Він не знав та не міг знати, що споживає отруту замість етилового спирту. Тобто, він не міг передбачити та бажати наслідків у вигляді своєї смерті. Це означає, що відсутня обов`язкова ознака для відмови у виплаті компенсації умисел потерпілого. Більше того, до відзиву був доданий доповнений відносно версії, раніше наданої позивачці, Остаточний звіт розслідування смерті другого механіка та газового інженере в Трінкомалі 10.07.2019 року (з додатками) з перекладом українською мовою на 128 аркушах. Так, Додатки містять Звіт капітана про нещасний випадок/потенційно небезпечну ситуацію (додаток 2 до Остаточного звіту розслідування смерті другого механіка та газового інженера в Трінкомалі 10.07.2019 року). У Розділі L - Аналіз причинно-наслідкового зв`язку серед «Основних причин» нещасного випадку Капітаном судна будо позначено як релевантну причину - недостатні знання/підготовка. Отже, капітаном судна, який був свідком смерті сина позивачки, було визнано, що однією з причин нещасного випадку була недостатність знань, зокрема, знань не тільки ОСОБА_2 , але й капітана про необхідні заходи надання медичної допомоги. Тобто будь-які твердження Відповідачів щодо того, що загиблий моряк мав умисел та скоїв умисну/навмисну дію, спрямовану на позбавлення себе життя не можуть бути прийняті до уваги. Також позивачка зазначає, що поняття «умисел», зокрема «умисел потерпілого» визначений у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р. та в Узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках. З чого випливає, що для виключення обов`язку Відповідачів зі сплати компенсації у зв`язку зі смертю, у ОСОБА_2 мав би бути умисел, направлений на настання своєї смерті, передбачати, бажати або свідомо допускати настання шкідливих наслідків у вигляді своєї смерті. Щодо застосування права Республіки Ліберія позивачка вказує, що відповідно до п. 3.2.2. Повідомлення Морської адміністрації Ліберії №МLС-005, переглянутого 02/11, щодо забезпечення здоров`я та безпеки та попередження інцидентів, медичного догляду, відпочинку та соціального забезпечення моряків відповідно до Конвенції про працю у морському судноплавстві (МLС) 2006 року, учасником якої є республіка Ліберія, «3.2.2. Судновласники повинні надати докази фінансового забезпечення для виплати компенсації у випадку смерті або тривалої втрати працездатності моряків внаслідок професійної травми, хвороби або нещасних випадків. Трудовий контракт моряків чи колективний договір повинен містити інформацію про зобов`язання судновласників щодо забезпечення таких компенсацій. «…3.2.4. Судновласники повинні покривати витрати на поховання у випадку смерті, яка трапилась на борту... Трудовий контракт моряків чи колективний договір повинен містити інформацію про зобов`язання судновласників щодо покриття цих витрат на поховання. 3.2.5. Ліберійські закони звільняють судновласника від відповідальності у наступних випадках: а) травма отримана не під час виконання службових обов`язків на судні; b) травма чи хвороба спричинена умисною дією чи порушенням правил і дисципліни моряка (англ. - willful act, default or misconduct); с) смерть, яка спричинена навмисною дією моряка (willful act); смерть, яка спричинена безпосередньо хворобою, що була навмисно прихована від судновласника (роботодавця) в момент чи до працевлаштування згідно Договору з працевлаштування на судно (трудовий контракт моряка)». Як вбачається з законодавства Республіки Ліберія, Трудовий контракт ОСОБА_2 є основним джерелом регулювання спірних правовідносин та компенсація у випадку смерті має сплачуватися відповідно до нього. При цьому, позивачка звертає увагу суду, що підставою для звільнення від відповідальності у випадку смерті є лише навмисна дія моряка (willful act). Порушення правил і дисципліни як відповідна підстава для звільнення від сплати компенсації може бути застосоване лише щодо травми. Відповідачі помилково ототожнюють умисну дію та порушення правил і дисципліни моряка. Вживання алкоголю може розглядатися за певних умов як порушенням правил, але не як умисна дія, спрямована на настання смерті. Щодо висновку фахівця у галузі права Республіки Ліберія позивачка вказує, що відповідачі посилаються на роз`яснення фахівця у галузі права в Ліберії, адвоката Девіда Во, викладеного у формі Афідевіту. По-перше, фахівець у галузі права, під час тлумачення змісту норми, викладеної у п.3.2.5.(с) Повідомлення Морської адміністрації Ліберії №МLС-005, переглянутого 02/11, щодо забезпечення здоров`я та безпеки та попередження інцидентів, медичного догляду, відпочинку та соціального забезпечення моряків відповідно до Конвенції про працю у морському судноплавстві (МLС) 2006 року, учасником якої є Республіка Ліберія, копія якого додана до Афідевіту, помилково здійснює філологічне тлумачення норми, не враховує правила пунктуації. Це призводить до того, що перелік підстав для звільнення судновласника від відповідальності, викладений законодавцем як список понять через крапку з комою трактується як поняття з його визначенням. Так, норма «Ліберійські закони звільняють судновласника від відповідальності у наступних випадках: с) смерть, яка спричинена навмисною дією моряка (англ. - wilful act) - смерть, яка спричинена безпосередньо хворобою, що була навмисно прихована від судновласника (роботодавця) на момент чи до працевлаштування моряка згідно договору з працевлаштування на судно (Трудовий контракт моряка)» не може тлумачитися як надання визначення поняттю навмисної/ умисної дії (англ. - wilful act) моряка, оскільки вона містить лише перелік випадків. З цього випливає, що законодавство Ліберії не містить визначення поняття навмисної/ умисної дії (англ. - wilful act) моряка, а отже, необхідно керуватися положеннями Трудового контракту ОСОБА_2 як основного джерела регулювання спірних правовідносин. По-друге, у п. 7 Афідевіту висловлюється думка, що судновласники не несуть відповідальності за смерть вказаних моряків, включаючи зобов`язання судновласників сплачувати контрактну компенсацію зазначеним найближчим родичам та/або законим нащадкам загиблих моряків. Проте, відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, «Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок, ...про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи». По-третє, Афідевіт містить суб`єктивне розуміння відповідної норми права, при цьому у ньому відсутні посилання на офіційне або загальноприйняте тлумачення, практику застосування і доктрину щодо норми, як того вимагає п. 2 ч. 1 ст. 114 ЦПК України. З огляду на вищезазначене, позивачка вважає, що роз`яснення фахівця у галузі права в Ліберії, адвоката Девіда Во, викладеного у формі Афідевіту, не може бути взяте судом до уваги, оскільки воно є недостовірним. При цьому, що поняття навмисної/ умисної дії (англ. - wilful act) не міститься у законодавстві Ліберії, таке поняття було встановлено Верховним судом Ліберії у справі ЕлІСі проти Л`юїса та інш. [1988] ЕлАрЕсСі 67; 35 ЕлЕлАр (1988): «Умисна поведінка, з іншого боку, це така, що витікає із усвідомленого волевиявлення; добровільна; має на меті результат, який дійсно настає; спланована; навмисна, не випадкова та не мимовільна». Щодо відшкодування моральної шкоди позивачка вказує, що вона категорично не погоджується з твердженням про те, що вона спотворює обставини смерті свого сина. Позивачці достеменно відомо, в яких надважких умовах працював її син. Незважаючи на численні спроби позивачки врегулювати спір, відповідачі ігнорують цю можливість, продовжуючи ганьбити пам`ять загиблого. Зокрема, це полягає у однобокій оцінці обставин справи. Так, у відзиві відповідачі зазначають, що підвищені вимоги до безпеки при перевезенні небезпечних вантажів, зумовлюють повну заборону вживання алкоголю та наркотиків членами екіпажу; а також неодноразово підкреслюють факт порушення ОСОБА_2 посадових обов`язків. Проте, ОСОБА_2 належним чином виконував свої обов`язки, жодних зауважень з якості своєї роботи не отримував, в стані алкогольного сп`яніння при виконанні трудових обов`язків жодного разу не перебував. Більше того, з викладеного нижче вбачається, що ОСОБА_2 відповідально та ініціативно ставився до своєї роботи в якості другого механіка. Судновласником були допущені порушення, що безпосередньо впливають на безпеку судноплавства. Так, відповідно до електронної переписки померлого ОСОБА_2 з його колегою у додатку Viber (Вайбер) від 11.03.2019 року вбачається, що на судно не в повній мірі поставлялися необхідні деталі («сьогодні перебирав котловий насос, а зіпа немає... котел наказав довго жити... сальник ще на початку літа був замовлений» - зазначає ОСОБА_2 , в своїх повідомленнях), з огляду на технічний стан судна ОСОБА_2 повідомляв про брак членів екіпажу («фітера (прим. - зварювальника) тут гостро не вистачає»). 27.03.2019 року ОСОБА_2 у повідомленні зазначав наступне: «Чимало несправностей в минулому чомусь замовчувалися, дещо і в листі стрьомно писати. Дід (прим. - старший механік) так натякнув, що я за все відповідальний і зайвих питань ставити не повинен. Якось так... Від третього механіка (філіппінець) максимум попит як з моториста, майже відсутній, роблю за нього... Фітерів (примітка - зварювальників) тут не надсилають, хіба що у винятковому випадку. На решті суден, чув є». Наведене доводить, що ОСОБА_2 страждав від важкості та напруженості трудового процесу. Позивачка вказує що зазнала значної моральної шкоди зокрема і через те, що її син працював у небезпечних та несправедливих умовах. Щодо солідарної відповідальності відповідачів позивачка вказує наступне. Державою реєстрації судна ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN) є Ліберія, що ратифікувала Конвенцію Міжнародної організації праці 2006 року про працю в морському судноплавстві, відповідно до Правила 4.2 Стандарту А4.2 параграфа 1 (b), судновласники передбачають фінансове забезпечення виплати компенсації в разі смерті моряка або довгострокової втрати їм працездатності в результаті професійної травми, хвороби або небезпеки відповідно до національного законодавства, трудового договору моряка або колективного договору. Судно «ГАЗ АЕДЖІАН» застраховане, в тому числі щодо зазначених ризиків у Клубі взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») (Відповідач 2), що підтверджується, зокрема, доданим до позовної заяви роздрукуванням з офіційного веб-сайту Відповідача 2 з перекладом українською мовою. Положенням пункту А секції 1 Правил клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» клуб зобов`язується виплатити збитки або компенсацію (у тому числі лікарняні, медичні витрати, витрати на поховання) у зв`язку із, зокрема, смертю будь-якого моряка застрахованого судна, незалежно від того, чи знаходився він на борту цього судна, чи ні. Відповідно до п. 3.2.2. Повідомлення Морської адміністрації Ліберії №МLС-005, переглянутого 02/11, щодо забезпечення здоров`я та безпеки та попередження інцидентів, медичного догляду, відпочинку та соціального забезпечення моряків відповідно до Конвенції про працю у морському судноплавстві (МLС) 2006 року, учасником якої є Республіка Ліберія, «3.2.2. Судновласники повинні надати докази фінансового забезпечення для виплати компенсації у випадку смерті або тривалої втрати працездатності моряків внаслідок професійної травми, хвороби або нещасних випадків. Трудовий контракт моряків чи колективний договір повинен містити інформацію про зобов`язання судновласників щодо забезпечення таких компенсацій». Отже, Відповідач 2 є належним відповідачем по справі.

14.07.2020 року представник відповідачів адвокат Волков А.С. надав суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.143-150 т.2), в яких вказав, що ознайомившись із відповіддю на відзив та доданими до неї документами, відповідачі наполягають на безпідставності позовних вимог, та просять суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі виходячи з наступного. Щодо розслідування обставин смерті та причин смерті ОСОБА_2 вказав, що у відповіді на відзив позивачка зазначає, що Відповідач-1 «зробив все можливе, щоб не надати якісну медичну допомогу ОСОБА_2 , не забезпечити збереження життя ОСОБА_2 , свідомо допустив смерть ОСОБА_2 ». З такими твердженнями позивачки відповідачі категорично не погоджуються у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю реальним обставинам справи, що спростовуються наступним. По-перше, надання медичної допомоги ОСОБА_2 було організовано капітаном т/х «GAS AEGEAN» негайно після того, як о 14:45 боцман Накайтуна повідомив мостик, що ОСОБА_2 знайдений на палубі «А» неподалік сходів та щось кричить на своїй рідній мові та вже о 14:49 ОСОБА_2 був переміщений до оперативно підготовленого суднового госпіталю. У цей момент судно перебувало у морі та прямувало до порту Галле, а тому екіпаж був змушений самостійно надавати медичну допомогу ОСОБА_2 . З цією метою капітан судна о 14 годині 54 хвилині зв`язався з Морським рятувально-координаційним центром Риму для отримання інструкцій щодо надання Пшеничному необхідної медичної допомоги з огляду на його симптоми. У суворій відповідності з інструкціями Морського рятувально - координаційного центру Риму члени екіпажу надавали медичну допомогу ОСОБА_2 у період з 15 до 16 години 20 хвилин, а починаючи з 16 години 20 хвилин розпочали реанімаційні заходи, штучний масаж серця, оскільки ОСОБА_2 перестав дихати. О 16 годині 40 хвилин було оголошено про смерть 2го механіка Сергія Пшеничного, про що повідомили менеджмент компанії. Отже, членами екіпажу було надано необхідну медичну допомогу ОСОБА_2 у відповідності до інструкцій Морського рятувально-координаційного центру Риму, а також вжито усіх можливих у тих умовах заходів для врятування його життя, що підтверджується наданими відповідачами до суду доказами та спростовує безпідставні обвинувачення з боку позивачки. Водночас, у відповіді на відзив, позивачка звинувачує відповідачів у «невстановленні дійсних обставини справи» та «незабезпеченні проведення належного розслідування». Проте, це не відповідає дійсності, оскільки як зазначалося у п. 1.3 Відзиву на позовну заяву, за фактом смерті ОСОБА_2 компанією було проведено незалежне розслідування обставин смерті, яке, серед іншого, включало огляд місця події, каюти моряка, опитування свідків (членів екіпажу), фотофіксацію та інші дії. Проведення розслідування було доручено незалежній, незацікавленій, одній з найстаріших та найдосвідченіших організацій Шрі Ланки з більш ніж 40 річним досвідом - «ІНТЕРОУШН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД» (англ. «Interocean service limited»), яка була заснована ще у 1973 році. Отже, розслідування проводилось досвідченими та компетентними фахівцями авторитетної та незалежної організації Шрі Ланки - «ІНТЕРОУШН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД», які мають досвід роботи на судні, до того ж на посаді капітана, мають необхідні знання та навички для проведення якісного, всебічного та правильного розслідування інцидентів на морських суднах. Крім того, разом з працівниками «ІНТЕРОУШН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД» на борт т/х «GAS AEGEAN» також прибули представники Шрі Ланкійської митниці, Імміграційної служби, Шрі Ланкійської портової влади, санітарний лікар порту Трінкомалі, виконуючий обов`язки судді, судмедексперт, слідчо-оперативна група, дактилоскопісти, працівники поліції та працівники порту Трінкомалі про що чітко зазначено у Остаточному звіті. В рамках проведеного розслідування було опитано членів екіпажу, які були свідками інциденту з ОСОБА_2 , приймали участь у наданні йому медичної допомоги та повідомили про усі обставини інциденту. Остаточний звіт містить детальний опис обставин інциденту, дій екіпажу, дій представників відповідних органів Шрі Ланки під час стоянки т/х «GAS AEGEAN» у порту Трінкомалі, процесу розслідування, висновки, а також низку додатків (в т.ч. копії з суднового журналу, показання членів екіпажу, політика компанії з питань вживання наркотичних речовин та алкоголю, свідоцтво про смерть, попередній звіт після смертної експертизи) загалом на 64 аркушах. Більше того, Остаточний звіт містить фотографії, зміст яких говорить сам за себе. Отже, звинувачення Відповідача-1 щодо «невстановлення дійсних обставини справи» та «незабезпеченні проведення належного розслідування» є безпідставними та необґрунтованими. Остаточний звіт був наданий позивачці після його отримання відповідачами та задовго до її звернення до суду із позовною заявою до якої було додано копію Остаточного звіту, що свідчить про відкритість відповідачів, відсутність намірів приховування будь-яких обставин інциденту та навпаки свідчить про бажання надати позивачці усю наявну та повну інформацію щодо обставин інциденту з ОСОБА_2 . Щодо речовини, яка була вжита ОСОБА_2 , представник відповідачів вказує, що наданими доказами підтверджується вживання моряком алкоголю. З англійської мови слово «alcohol» перекладається як «алкоголь», «спирт» або «спиртні напої». Тобто, термін «алгоколь», використаний у Політиці Компанії щодо алкоголю та наркотиків, вживається у широкому розумінні та охоплює будь-які спиртовмісні речовини та напої. На погляд відповідачів, в даному випадку не має значення, який саме спирт містився у алкоголі, який вживав ОСОБА_2 , оскільки розслідування підтвердило, що його смерть настала внаслідок гострого отруєння алкоголем, який він разом з ОСОБА_23 вживали у каюті ОСОБА_2 , що є грубим порушенням Трудового контракту та Політики компанії щодо алкоголю та наркотиків, яка суворо забороняє не лише вживати алкоголь або наркотики під час роботи на судні, але й навіть приносити їх на борт судна будь-кому. Крім того, як було зазначено у відзиві на позовну заяву від 10.06.2020 року у пункті 5 «Заява щодо наміру подати додаткові докази після подання Відзиву на позов», відповідачі вжили заходів з отримання звіту про результати токсикологічного дослідження біологічних зразків, відібраних з трупа ОСОБА_2 в ОСОБА_27 , який надасть остаточну відповідь на питання, яку речовину було виявлено у крові ОСОБА_2 та буде наданий до Суду одразу після його отримання. Щодо дотримання вимог Політики Відповідача-1 щодо алкоголю та наркотиків представників відповідачів зазначає, що у своїй відповіді на відзив позивачка зазначає, що відповідачі не надали жодної такої «відповідної декларації», підписаної ОСОБА_2 , а також те, що підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_2 з повним текстом Політики щодо алкоголю та наркотиків Відповідача 1 відсутнє. Дійсно, як вже було зазначено у відзиві на позовну заяву, статтею 11 Трудового контракту передбачено підписання моряком відповідної заяви (декларації) після ознайомлення зі змістом ОСОБА_9 щодо алкоголю та наркотиків. Факт ознайомлення ОСОБА_2 з Політикою Відповідача-1 щодо алкоголю та наркотиків підтверджується його особистим підписом, проставленим ним 09.03.2019 року у Перевірочному листі №026, засвідчена копія якого додається разом з перекладом на українську мову до цих Заперечень. Як вбачається з пункту 7 Перевірочного листа, ОСОБА_2 ознайомився з Політикою Компанії щодо алкоголю та наркотиків та підтвердив цей факт своїм підписом, який був засвідчений підписом іншого офіцера та судновою печаткою. Щодо правових підстав для виплати компенсації у відповіді на відзив позивачка стверджує, що висновок про те, що передбачене Трудовим контрактом виключення із сплати компенсації у зв`язку зі смертю внаслідок умисної дії має будь- яке відношення до наслідків порушення Політики компанії про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин є викривленням положень Трудового контракту з метою ухилення від відповідальності. Представник відповідачів вважає за доцільне акцентувати увагу суду, що, на думку відповідачів, під поняттям «wilful act» розуміється навмисна дія (поведінка), яка пов`язана з порушенням положень трудового договору (контракту), правил або політик компанії чи місцевого законодавства, та включає, серед іншого, вживання алкоголю або наркотичних речовин на борту судна, контрабанду будь-яких товарів або вчинення самогубства моряком. Згадана думка щодо змісту поняття «wilful act» підтверджена всіма компаніями-кореспондентами клубів взаємного страхування відповідальності судновласників, які працюють на території України. Отже, оскільки смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вживання ним алкоголю на борту т/х «GAS AEGEAN», що суворо заборонено Трудовим контрактом та Політикою компанії щодо алкоголю та наркотиків, а також є навмисною дією (англ. «wilful act»), з урахуванням положень статей 5 та 11 Трудового контракту, правові підстави для виплати позивачці компенсації відсутні. Щодо тлумачення поняття « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у Трудовому контракті та практиці морського страхування представник відповідачів вказує наступне. Позивачка зазначає, що визначення поняття «wilful act» відсутнє у Трудовому контракті, у законодавстві України, і у законодавстві держави прапора судна - Ліберії. Дійсно, у Трудовому контракті не деталізується перелік дій моряка, які підпадають під визначення поняття «wilful act», а також це поняття не має визначення у законодавстві України. Саме тому АО «АНК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА», як уповноважений представник відповідачів по справі, звернулося із адвокатськими запитами до кореспондентів (представників) провідних клубів страхування відповідальності судновласників (англ. «Р&І Сlubs»), які представлені в Україні трьома компаніями: ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА» (код ЄДРПОУ 4228264, ТОВ «СВЕРТІЛОВ МАРІН КОНСАЛТИНГ» (код ) та ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ» (код ) з метою з`ясування змістовного значення поняття «wilful act», яке вживається у трудових контрактах та колективних договорах (копії адвокатських запитів додаються). Крім того, з метою з`ясування питання щодо визначення поняття «wilful act» у законодавстві держави прапора судна - Ліберії, відповідачами отримано Афідевіт ліберійського юриста, адвоката Девіда Воа від 21.05.2020 року, засвідчена копія якого була надана до суду разом з перекладом на українську мову, як додаток до відзиву на позовну заяву. Як вбачається з відповідей кореспондентів та ліберійського юриста (адвоката), поняття «wilful act» охоплює вживання алкоголю на борту судна, а тому виключає відповідальність судновласника за смерть моряка, якщо вона була викликана такими діями. Щодо позицій кореспондентів Р&І клубів в українських портах представник відповідачів зазначає, що у відповіді на відзив позивачка зазначає, що надані відповідачами на розгляд суду позиції ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА», ТОВ «СВЕРТІЛОВ МАРІН КОНСАЛТИНГ», ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ» є досить упередженими з підстав, що ці юридичні особи є кореспондентами іноземних клубів взаємного страхування. З такими твердженнями позивачки погодитись неможна з наступних підстав. Той факт, що ці компанії є кореспондентами клубів взаємного страхування відповідальності судновласників, в т. ч. «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛЕНД ШИПОУНЕРЗ М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС ЕССОУСІЕЙШН» (англ. («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION»), жодним чином не применшує значення їх відповідей, оскільки адвокатські запити стосувались виключно надання роз`яснення поняття «wilful act» в цілому спираючись на їх досвід практичного застосування даного поняття без прив`язки до конкретної справи. Жодного посилання на справу ОСОБА_2 , обставини інциденту, відповідачів адвокатські запити не містили, а тому кореспонденти не могли бути обізнані якої справи вони стосуються, що виключає їх упередженість. Отже, будь-які звинувачення відповідача з цього приводу носять надуманий характер. Щодо застосування права Республіки Ліберія представник відповідачів вказує наступне. Відповідно до частини 2 статті 13 Трудового контракту, цей Контракт складений та підлягає регулюванню матеріальним правом країни прапору останнього судна, на якому працював моряк за цим Контрактом. Як вбачається з інформаційної довідки (витягу) з бази даних «Еквазис» [Equasis], судно «GAS AEGEAN» зареєстроване під прапором Ліберії, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство Ліберії. Так, в Республіці Ліберія діє нормативно-правовий акт, а саме, Повідомлення Морської адміністрації Ліберії №МLС-005, переглянутого 02/11, щодо забезпечення здоров`я та безпеки та попередження інцидентів, медичного догляду, відпочинку та соціального забезпечення моряків відповідно до Конвенції про працю у морському судноплавстві (МLС) 2006 року (далі - «Повідомлення»), учасником якої є Республіка Ліберія, про що зазначено в Афідевіті адвоката Девіда Воа від 21.05.2020 року. Відповідно до підпункту «b» пункту 3.2.5 Повідомлення, ліберійські закони звільняють судновласника від відповідальності, зокрема, у випадку смерті моряка, яка спричинена навмисною дією моряка: смертю, яка виникла через хворобу, яка була навмисно прихована від судновласника (роботодавця) в момент чи перед працевлаштуванням моряка згідно Договору з працевлаштування на судно (Трудовим контрактом моряка). Нотаріально посвідчена копія вказаного Повідомлення є невід`ємною частиною нотаріально посвідченого та апостильованого у Міністерстві закордонних справ Ліберії Афідевіта адвоката Девіда Воа від 21.05.2020 року. Отже, за законодавством Республіки Ліберія смерть моряка внаслідок навмисної дії (англ. «wilful act») є підставою для звільнення судновласника від відповідальності, а тому оскільки смерть ОСОБА_2 настала внаслідок занесення ним та вживання на борту т/х «GAS AEGEAN» алкоголю, що суворо заборонено Трудовим контрактом та Політикою компанії щодо алкоголю та наркотиків, а також є навмисною дією (англ. «wilful act»), з урахуванням положень статей 5 та 11 Трудового контракту, а також підпункту «b» пункту 3.2.5 Повідомлення правові підстави для виплати позивачці компенсації відсутні. Щодо висновку фахівця у галузі права Республіки Ліберія представник відповідачів пояснює, що позивачка, з посиланням, зокрема, на ст. 114 ЦПК України зазначає, що роз`яснення фахівця у галузі права в Ліберії, адвоката Девіда Воа, викладеного у формі Афідевіту, не може бути взяте судом до уваги. Однак, на думку відповідачів, необхідно звернути увагу, що фахівець у галузі права в Ліберії, адвокат Девід Воа не знав, не міг та не повинен був знати змісту ст. 114 ЦПК України, а тому посилання позивачки на невідповідність форми та/або змісту Афідевіту ст. 114 ЦПК України є надуманими та недоречними. Щодо рішення Верховного Суду Ліберії, на яке посилається позивачка, повідомляємо, що оскільки адвокати АО «АНК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА» не є спеціалістами (фахівцями) у праві Республіки Ліберія, включаючи надану позивачкою правову позицію Верховного Суду по справі тридцятирічної давнини, пояснення, коментарі щодо його дійсності, чинності, змісту та значення будуть надані до суду додатково після консультацій з відповідними фахівцями в галузі права Республіки Ліберія. Щодо відшкодування моральної шкоди у відповіді на відзив позивачка стверджує, зокрема, що ОСОБА_2 страждав від важкості та напруженості трудового процесу, а також про нібито допущені Відповідачем-1 порушення, які безпосередньо впливають на безпеку судноплавства. На підтвердження вищезазначених тверджень позивачкою до відповіді на відзив додано скріншоти листування невідомих (неідентифікованих) осіб у додатку Vіbеr (Вайбер) з позначенням, як «копія електронного доказу». Проте, надані позивачкою скріншоти листування не дозволяють встановити хто саме є її учасниками та яке взагалі відношення вона має до предмета спору. Позивачка зазначає, що листування було нібито між ОСОБА_2 та його колегою, який позначений як « ОСОБА_28 ». Проте, особа з таким ім`ям відсутня серед членів екіпажу т/х «GAS AEGEAN», що підтверджується судновою роллю від 30.06.2019 року, яка є додатком до Остаточного звіту. Також не міститься у наданому листуванні жодної згадки про судно т/х «GAS AEGEAN» та незрозуміло звідки взагалі були отримані ці скріншоти, що також свідчить про недотримання Позивачем вимог ч. 4 ст. 100 ЦПК України. На підставі вищевикладеного вважає, що надані позивачкою скріншоти не повинні братись судом до уваги. Інших доказів чи аргументів, які б свідчили про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, у відзиві на позов позивачкою на надано. Щодо солідарної відповідальності відповідачів представник відповідачів вказує, що позивачка у своїй відповіді на відзив посилається на положення пункту «А» секції І Правил клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛЕНД ШИПОУНЕРЗ М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС ЕССОУСІЕЙШН» відповідно до якого клуб зобов`язується виплатити збитки або компенсацію (за виключенням лікарняних, медичних витрат та витрат на поховання) у зв`язку із травмою, хворобою чи смертю будь-якого моряка застрахованого судна, незалежно від того, чи знаходився він на борту цього судна, чи ні. Проте, у цьому пункті не вказано кому саме Відповідач-2 має виплатити компенсацію. У відзиві на позовну заяву зазначалось, що факт оформлення полісу страхування відповідальності Судновласника (Відповідача-1) Клубом страхування відповідальності (Відловідачем-2) підтверджує виключно наявність правовідносин, пов`язаних зі страхуванням відповідальності судновласника, між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 та не створює прав та обов`язків для ОСОБА_2 , які, до речі, визначені у Трудовому контракті де у ст. 5 чітко визначено, що страхова виплата за певних умов здійснюється Відповідачем-1. Це узгоджується з загальноприйнятим та фундаментальним правилом діяльності клубів взаємного страхування, який на англійській мові звучить як «рaу tо be раіd», що в перекладі на українську мову означає «заплати, щоб отримати компенсацію». В основу цього правила закладено принцип, за яким оплата за зобов`язаннями спочатку здійснюється членом клубу взаємного страхування, якщо клуб на власний розсуд не визначить інше, і тільки після цього такий член зможе отримати компенсацію від клубу за вирахуванням франшизи. Аналогічне правило міститься і в Правилах клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛЕНД ШИПОУНЕРЗ М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС ЕССОУСІЕЙШН», а саме, на українській мові: «Правило 10 Першочергова оплата Членом Клубу, Суброргація та Переуступка. Страхування, надане Члену Клубу, є лише відшкодуванням, а не відповідальністю. Якщо Комітет на власний розсуд не визначить інше попередньою умовою виникнення у Члена Клубу права на відшкодування коштів Асоціації стосовно будь-яких збитків, шкоди, зобов`язань, витрат або видатків є те, що спочатку він повинен погасити або сплатити їх спочатку самостійно, за виключенням, коли відповідні кошти були отримані наперед для цієї мети у вигляді позики або іншим способом». Отже, представник відповідачів вважає, що правові підстави для солідарної відповідальності Відповідача-2 відсутні, так само як і відсутні правові підстави для відповідальності Відповідача-1 про що було зазначено вище, а також у відзиві на позовну заяву. Приймаючи до уваги вищевикладене, просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування компенсації у зв`язку зі смертю фізичної особи, немайнової (моральної) шкоди відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні 26.03.2021 року представник відповідачів клопотання про звернення до Магістратського суду міста Трінкомалі у Демократичній Соціалістичній Республіці Шрі-Ланка із судовим дорученням про надання правової допомоги щодо отримання засвідченої копії звіту про результати токсикологічної дослідження/скринінгу біологічних зразків, відібраних з трупа громадянина України ОСОБА_2 у Демократичній Соціалістичній Республіці Шрі-Ланка та зупинення провадження у справі до надходження відповіді на судові доручення про надання правової допомоги, не підтримав, просив суд залишити його без розгляду. Протокольною ухвалою суду клопотання представника відповідача було залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сергєєв Ю.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Волков А.С в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частинами 1,2,4,5 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні, тому суд вважає можливим розгляд справи в українському суді.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, вбачається, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 06.03.2019 року між ОСОБА_2 та Компанією «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») був укладений Трудовий договір, відповідно до якого ОСОБА_2 був працевлаштований з 07.03.2019 року на посаду другого механіка на газовоз для перевезення зріджених газів ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN, IMO No. 9545209, прапор Ліберія) (далі ГАЗ АЕДЖІАН) строком на 4 місяці з можливістю продовження строку до 5 місяців (на розсуд Судновласника) із заробітною платою 7 100 (сім тисяч сто) доларів США на місяць (далі Трудовий контракт) (а.с.103-112 т.1).

Дата приєднання до судна 08 березня 2019 року, що підтверджується посвідченням особи моряка ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 (а.с. 24-30 т.1). Власником судна «ГАЗ АЕДЖІАН» («GAS AEGEAN», IMO № НОМЕР_2 , прапор Ліберія) є компанія «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), що підтверджується Трудовим договором ОСОБА_2 (а.с.103-112 т.1).

Згідно розділу 7 Трудового договору моряк має пройти медичне обстеження до працевлаштування, та відсутність правдивих відповідей на питання щодо стану свого здоров`я вплине на його право отримувати переваги, відповідно до умов його контракту.

Як вбачається з сертифікату медичного обстеження від 12.02.2019 року (а.с. 46-49 т.1) ОСОБА_2 придатний до роботи в якості 2-го механіка, строк дії сертифікату до 12.02.2020 року.

Згідно звіту про проведення перевірки на алкогольну та наркотичну залежність ОСОБА_29 не має ознак алкогольної або наркотичної залежності (а.с. 50-53 т.1).

Жодних документів щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_2 на час укладення Трудового договору сторони не надали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер на борту танкера-газовоза ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN) (у морі), причина смерті - гостре отруєння діацетоновим спиртом, що підтверджується Свідоцтвом про смерть № 2327 від 02.09.2019 року. (а.с.43-45 т.1)

Як вбачається з перекладу з англійської мови на українську мову, наданого позивачкою Трудового договору, а саме пунктом 5 Трудового договору ОСОБА_2 передбачено, що у випадку, якщо моряк помирає або отримує травму під час роботи в Компанії, включаючи смерть, що сталася під час подорожі на або з судна, або як результат дії морських або інших аналогічних ризиків, однак виключаючи смерть, умисно спричинену ОСОБА_4 (англ. «death due to wilful act») або інших попередньо існуючих умов, Компанія зобов`язана виплатити суму у розмірі 80 000 доларів США його найближчому родичу (для осіб офіцерського складу).

Визначення поняття «wilful act» відсутнє у законодавстві України та у Трудовому контракті ОСОБА_2 .

Відповідно до пояснень представника відповідачів словосполучення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » слід перекладати як «смерть, яка настала внаслідок навмисної дії (поведінки), яка пов`язана з порушенням положень трудового договору (контракту), правил або політик компанії чи місцевого законодавства, та включає, серед іншого, вживання алкоголю або наркотичних речовин на борту судна, контрабанду будь-яких товарів або вчинення самогубства моряком».

В обґрунтування своєї позиції представник відповідачів посилається на Афідевіт (у перекладі на українську мову) адвоката (юриста) Девіда В.Воа, підпис якого був посвідчений нотаріусом 22.05.2020 року та апостильований у Міністерстві закордонних справ Ліберії 25.05.2020 року (а.с.34-36 т.2), він під присягою заявляє, що Морське Ліберійське повідомлення за №МLC-005, вид. 02/11 щодо захисту здоров`я та безпеки, попередження нещасних випадків, медичне обслуговування, матеріальне та соціальне забезпечення моряків згідно Конвенції про працю у морському судноплавстві (МLC), 2006 року, учасником якої є Республіка Ліберія, копія якої додається та позначена як «Додаток С», у розділі 3.2.5 (С), Ліберійськими правилами визначено, що смерть, яка чинена навмисно дією моряків вважається такою, як «смерть, яка виникла безпосередньо з причини, яка була прихована від судновласника (роботодавця) під час або до працевлаштування відповідно до Трудового контракту моряка». Відповідно до загального права, яке застосовується в Ліберії, навмисна дія є навмисним та/або свідомим вчинком. З урахуванням вищенаведеної інформації та факту, що роботодавцю не було відомо, як 70% етиловий спирт був отриманий членами екіпажу та потрапив на борт судна, вживання зазначеного спирту другим механіком та газовим механіком судна-газовоза «GAS AEGEAN», що сталося 08.07.2019 року, є чіткою навмисною дією згідно законодавства Ліберії. Тому, судновласник не несе відповідальності за смерть вищезгаданих моряків, включаючи обов`язок судновласника із виплати контрактної компенсації на користь призначеного найближчого родича (та/або на користь законних нащадків загиблих моряків.(а.с. 18-49 т.2)

Також в обґрунтування трактування поняття «wilful act» представник відповідачів посилається на відповіді на їх запити ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА», ТОВ «СВЕРТІЛОВ МАРІН КОНСАЛТИНГ» та ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ».

Згідно відповіді ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА» зазначає, що «зазвичай контрактами про працевлаштування моряків та/або колективними угодами, укладеними між профспілками та судновласниками, передбачається, що при вирішенні питання про виплату компенсації у зв`язку зі смертю моряка враховується, зокрема, чи пов`язане її настання із вчиненням моряком навмисної дії (англ. «willful act»). Смерть моряка, яка наступила на борту судна внаслідок вчинення ним навмисної дії, як правило, виключає виплату будь-якої компенсації. В цьому контексті під навмисною дією (англ. «willful act») розуміють умисний вчинок, який особа усвідомлювала, знала або повинна була знати, є забороненим або протиправним, потенційно чи очевидно небезпечним та може призвести до серйозних наслідків (шкода здоров`ю, травми або смерті). Поширеними прикладами таких навмисних дій (англ. «willful act»), що час від часу вчиняються моряками на борту суден і виключають виплату компенсації у зв`язку із травмою або смертю, є, зокрема, але не виключно: вживання на борту судна алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів або їх аналогів, самогубство (суїцид) та інші» (а.с. 52 т.2).

Як вбачається з листа ТОВ «СВЕРТІЛОВ МАРІН КОНСАЛТІНГ» (вих. №29/03 від 02.03.2020 р.) «на практиці термін «willful act» означає будь-яку навмисну вольову дію фізичної особи (моряка), яка спричинила порушення законів країни прапору судна, розпоряджень судновласника та адміністрації судна, порушення умов трудового контракту та колективної угоди, невиконання приписів відповідних органів та посадових осіб відносно безпеки судноплавства у територіальних водах, де перебуває судно, внаслідок чого настали негативні наслідки. Моряк, у діях якого є ознаки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повинен мати відповідний рівень знань і передбачати негативні наслідки такої дії. Отже, відповідним наслідком «willful act» може бути дострокове розірвання трудового контракту з моряком, його звільнення та списання з судна. У поняття «willful act» входять такі дії, як, наприклад, участь моряка у контрабанді, пронесення моряком на борт судна алкоголю та наркотичних речовин, зберігання та вживання алкоголю та наркотичних речовин на борту судна, поява на робочому місці у нетверезому стані, самогубство члена екіпажу судна, бійка на борту судна, відмова моряка виконувати свої обов`язки без відповідних законних підстав, суттєве порушення моряком правил безпеки при виконанні відповідних робіт на судні та інше. Отже, перелік дій, які кваліфікуються як « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не є вичерпним та у разі виникнення спору остаточне рішення відносно того, чи є у діях моряка ознаки «willful act» приймаються компетентним судом відповідної юрисдикції». (а.с. 53 т. 2)

Крім того, згідно листа ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ» спираючись на професійні знання та досвід, поняття «willful act» (укр. «навмисна дія») потрібно розуміти як навмисно вчинене діяння з усвідомленням того, що його вчинення може привести до травми, шкоди або навіть смерті. Це навмисне порушення будь-якого положення договору, яке особа, перебуваючи при здоровому розумі, знала або повинна була знати, призведе до шкідливих наслідків для життя, особистої безпеки або власності іншої сторони, але виключаючи будь-які помилкові судження або ненавмисну помилку (наприклад, вживання алкоголю або наркотичних речовин, контрабанда будь-яких товарів, вчинення самогубства тощо). Звертаємо увагу, що згаданий лист не є роз`ясненням законодавства та не відображає офіційну позицію будь-якого клубу взаємного страхування.

Отже, суд погоджується з доводами представника відповідача в частині трактування словосполучення «death due to wilful act» як «смерть, яка настала внаслідок навмисної дії».

За результатами проведеного розслідування сюрвейєрської компанії «ІНТЕРОУШН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД» викладено Остаточний звіт (англ. «Final report») (а.с.133-210 т.1). щодо розслідування смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 го механіка ОСОБА_15 та газового механіка ОСОБА_17 в Трінкомалі (далі - «Остаточний звіт») яким встановлено, що 2й механік Пшеничний та газовий механік ОСОБА_8 вживали етиловий спирт, що призвело до їх смерті. В каюті 2го механіка ОСОБА_2 було знайдено та в подальшому вилучено в якості доказу майже порожню пляшку з етикеткою «Етиловий спирт 70%» та дві склянки, а також пусту банку напою «Севен Ап» (англ. "7 UР") та невелику кількість рідини в окремих ємкостях на 8 арк. звіту. Однак, на 11 арк. звіту зазначено, що слідчій групі поліції пояснили, що фактично на борту судна 08.07.2019 року стався нещасний випадок, внаслідок незнання небезпеки споживання медичного спирту, що призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 го механіка ОСОБА_15 та газового механіка ОСОБА_17 . Також зазначено, що свідоцтво про смерть та акт про розтин підтвердять причину смерті.

Отже, остаточний звіт не містить однозначного встановлення причин смерті ОСОБА_2 , містить лише припущення щодо можливого вживання ОСОБА_2 речовини невідомого походження із пляшки «Alkohol 70% Ehtyl».

Також, у звіті не встановлено, яким чином на судно потрапив алкоголь, хто його придбав та приніс на судно.

Крім того, відповідно до Звіту про патологоанатомічний розтин №SR/108/07/2019 (англ. «Рost mortem report») (у перекладі на українську мову), проведений судовим експертом ОСОБА_30 (англ. Ruchira Nadeera) центральної лікарні міста Трінкомалі, ймовірною причиною смерті ОСОБА_15 є гостра інтоксикація діацетоновим спиртом (а.с.93-97 т.1).

Причина смерті ОСОБА_15 - гостре отруєння діацетоновим спиртом, також підтверджується Свідоцтвом про смерть № 2327 від 02.09.2019 року.

Актом судово-медичного-гістологічного дослідження №2645/3340 від 07.10.2019 року, проведеного в приміщенні відділення судово-медичної гістології КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» встановлено, що у наданих гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_2 виявлено: на тлі аутолізу визначається гостра токсична дистрофія печінки. Зерниста дистрофія нирок, міокарда. Венозне повнокров`я органів. Набряк легенів, головного мозку. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій серця. Периваскулярний міокардіосклероз (а.с.54-55 т.1).

Відповідно до висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи»№1760-3340/19 від 07.10.2019 року (а.с.56-61 т.1) на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 у відповідності з поставленими на вирішення питаннями, викладені наступні підсумки: 1. (2) При експертизі трупа ОСОБА_2 ушкоджень (в тому числі травматичних деформацій внутрішніх органів) не виявлено. 2. (3) За даними судово-гістологічного дослідження у ОСОБА_2 була виявлена гостра токсична дистрофія печінки. Вказаний патологічний стан печінки у даному випадку опосередковано може вказувати на отруєння будь-якою гепатотропною (що чинить шкідливу дію на тканину печінки) отрутою. Однак, даний патологічний стан печінки може бути обумовлений різними етіологічними факторами, в переважній більшості вірусним гепатитом та отруєнням етиловим спиртом, отруєнням гепатотропними отрутами рослинного (гриби, рослини роду сенецію і кроталярія, геліотроп, афлатоксини) і промислового (хлоровані вуглеводні інафталін, нітро- і аміносполуки, інсектициди і ін.) походження, а також, деякими лікарськими речовинами (хлороформ. Фторотан, симпатоміметичні засоби, сульфаніламіди, тіоурацил, туберкулостатичні препарати, антидепресанти, антибіотики тетрациклінового ряду) 3. (9,10) При експертизі трупа ОСОБА_2 були виявлені наступні захворювання: атеросклеротична хвороба серця та гостра токсична дистрофія печінки. Для прикладу етиловий алкоголь (етиловий спирт) може ускладнювати перебіг атеросклеротичної хвороби серця і сприяти настанню смерті від гострої серцево-судинної недостатності. Гостра токсична дистрофія печінки, зазвичай, являється ускладненням основного захворювання або отруєння. Фізичних вад при експертизі трупа ОСОБА_2 не виявлено. 4. (4-8) Проведення судово-токсикологічного дослідження для визначення наявності і концентрації етилового спирту, а також наявності токсичних (наркотичних, лікарських і летючих речовин) речовин, в даному випадку не є доцільним, у зв`язку з тим, що труп піддався бальзамуванню (просочуванню органів і м`яких тканин трупа спиртовмісними речовинами). 5. (1) Враховуючи все вищевказане: відсутність ушкоджень, неможливість проведення судово-токсикологічного дослідження для визначення наявності токсичних речовин, відсутність достовірних макро- і мікроскопічних змін у внутрішніх органах (окрім печінки), які б дозволили однозначно висловитись про будь-яку хворобу, отруєння або травму, як про причину смерті, а також, приймаючи до уваги наявність трупного аутолізу внутрішніх органів встановити причину смерті не представляється можливим. Судово-медичних даних, що дозволяють визначити давність настання смерті після проведення бальзамації трупа, у розпорядженні судово-медичного експерта немає.

За таких обставин, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, в обґрунтування своїх заперечень на остаточний звіт сюрвейєрської компанії «ІНТЕРОУШН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД», оскільки висновки викладені в ньому суперечливі та спростовуються в тому числі свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , відповідно до якого достовірно встановлена причина смерті ОСОБА_2 - гостре отруєння діацетоновим, а не етиловим спиртом, а також іншими матеріалами справи.

Відповідачами не доведено, що ОСОБА_2 вживав етиловий спирт та що він був ним занесений на борт судна у порушення вимог Політики Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»).

Також не надано суду доказів самостійного вживання ОСОБА_2 діацетонового спирту.

Отже, суду не надано доказів наявності у діях ОСОБА_2 навмисної дії, а саме пронесення ним на судно та вживання алкоголю на судні, а також умислу, направленого на спричинення собі смерті, а саме, що потерпілий передбачав, допускав та бажав настання негативних наслідків у вигляді своєї смерті.

В обґрунтування заперечень представник відповідачів посилається на те, що ОСОБА_2 вживаючи алкоголь порушив положення трудового договору (контракту), правила та політику компанії та в підтвердження зазначеного надає перевірочний лист №026 (а.с. 161 164 т.2) в якому зазначено в п.7, що ОСОБА_2 ознайомлений з політикою щодо безпеки та ОСОБА_31 , з політикою щодо якості та Політикою Компанії щодо наркотиків та алкоголю.

Відповідно до статті 11 Трудового контракту «Політика щодо алкоголю та наркотиків» (англ. «Alcohol and drug policy»), моряк погоджується виконувати Політику щодо алкоголю та наркотиків, яка запроваджена Компанією на борту суден, та підпише відповідну заяву (декларацію) після ознайомлення зі змістом цієї Політики. (а.с. 103-112 т.1)

Однак, з тексту перевірочного листа не можливо встановити з якою саме політикою ознайомлений ОСОБА_2 та які умови визначені в ній. Крім того, не можливо встановити чи передбачені в ній умови відмови у виплаті компенсації внаслідок смерті моряка у випадку її порушення. ( а.с. 161 164 т. 2)

Виходячи з умов Трудового договору, враховуючи, що ОСОБА_2 займав посаду другого механіка, він відноситься до офіцерського складу.

Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю (найближчою родичкою) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується особливими відмітками у паспорті ОСОБА_1 (а.с. 10-13 т.1).

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав, для стягнення на користь позивачки компенсації за Трудовим договором у розмірі 80 000 доларів.

Однак, враховуючи те, що суду не надано копію договору страхування, яким судно «ГАЗ АЕДЖІАН» застраховане у Клубі взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION), а також полісу страхування відповідальності судновласника Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») Клубом взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION), суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині солідарного обов`язку та стягнення компенсації в тому числі з Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН», оскільки судом не встановлені умови договору страхування.

Виходячи з встановлених по справі обставин, положень чинного законодавства та положень Трудового договору моряка, суд приходить до висновку, що з відповідача судновласника Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» підлягає стягненню на користь позивачки компенсація за Трудовим договором у розмірі 80 000 доларів США, оскільки ОСОБА_2 , за умовами Трудового договору відносився до офіцерського складу та не надано доказів вчинення ним навмисної дії.

Згідно зі ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до статті 2 Закону України Про поховання та похоронну справу похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Судом встановлено, що позивачка понесла витрати на поховання ОСОБА_2 , оскільки між позивачкою та Поховальним бюро Карлетон було укладено договір-замовлення на організацію проведення поховання від 07.10.2019 року, а також здійснено комплекс інших заходів, пов`язаних з облаштуванням та утриманням місця поховання ОСОБА_2 , що підтверджується договором-замовленням від 07 жовтня 2019 року, розрахунковою квитанцією №001713 від 23 липня 2019 року, товарним чеком від 23 липня 2019 року; накладною та товарним чеком № 426 від 08 жовтня 2019 року; рахунком офіціанта від 09 жовтня 2019 року, накладною від 06 листопада 2019 року (а.с.17, 36-42 т.1).

Однак, позивачкою не доведено та матеріали справи не містять остаточних даних, що з вини відповідачів завдано шкоди смертю потерпілого ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо не обґрунтованості вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на поховання ОСОБА_2 на загальну суму 50 081 гривень.

Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи зі змісту ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана, зокрема, смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки визначено діяльність, пов`язану із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Отже, діяльність, пов`язана із використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу, розглядається як джерело підвищеної небезпеки, а тому морське судно визнається джерелом підвищеної небезпеки, а шкода завдана, зокрема, смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно виписки з амбулаторної картки ОСОБА_1 від 01.11.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає в АДРЕСА_1 , вона надглядається сімейним лікарем з 2014 року щодо остеохондрозу хребта. Стан хворої різко погіршився в липні 2019 року (стрес, пов`язаний із сімейними обставинами). Посилився головний біль, запаморочення, шум в голові, швидка стомлюваність, хиткість у ході, посилився біль в області серця колючого характеру. Хвора стала роздратованою, в неї порушився сон. В цей час хвора спостерігалася сімейним лікарем, кардіологом, невропатологом. Проводилося всебічне лікування. За період з липня по вересень 2019 року лікування стабілізувало стан здоров`я хворої, але вона потребує амбулаторного спостереження та лікування (а.с.31-32).

Враховуючи, що шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, а також смерть сина позивачки нанесла їй душевні та психічні страждання, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» на користь позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди в солідарному порядку з Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлені умови договору страхування, так як сторони не надали суду договору страхування, яким судно «ГАЗ АЕДЖІАН» застраховане у Клубі взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION), а також полісу страхування відповідальності судновласника Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») Клубом взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідачів в запереченнях на позов на положення ст. 1193 ЦК України в частині стягнення моральної шкоди, а саме, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу не відшкодовується, оскільки, судом не встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок його умислу.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо.

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Сергєєв Ю.В. надав правову допомогу позивачці, що підтверджується ордером на надання правової допомоги та договорами про надання професійної правничої допомоги від 01.03.2020 року та від 10.06.2020 року, укладеними позивачкою з Адвокатським об`єднанням «Юридичне бюро Сергєєвих».

Позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. На підтвердження витраченої суми, позивачкою та її представником суду надано квитанції від 14.06.2021 року та від 17.06.2021 року. Судовий збір позивачкою не сплачувався.

Оскільки витрати на правову допомогу у сумі 10 000 гривень підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6600 грн.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.(ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») компенсації у зв`язку зі смертю сина на її користь 80 000,00 (вісімдесят тисяч) доларів США, моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6600 грн.

За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 10636,12 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83, 95,141, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 11, 12, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1187, 1200, 1201 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, компенсації у зв`язку зі смертю та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК, 48, Посейдонос Авеню, Гліфада, 166 75 Афіни, Греція (BENELUX OVERSEAS INC, 48, Poseidonos Avenue, Glyfada, 166 75 Athens, Greece) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 ) суму компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 за Трудовим контрактом від 06 березня 2019 року у розмірі 80 000,00 (вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів, що еквівалентно 2 087 120 (два мільйони вісімдесят сім тисяч сто двадцять) гривень.

Стягнути з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК 48, Посейдонос Авеню, Гліфада, 166 75 Афіни, Греція (BENELUX OVERSEAS INC,48, Poseidonos Avenue, Glyfada, 166 75 Athens, Greece) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК 48, Посейдонос Авеню, Гліфада, 166 75 Афіни, Греція (BENELUX OVERSEAS INC,48, Poseidonos Avenue, Glyfada, 166 75 Athens, Greece) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) гривень.

Стягнути з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК 48, Посейдонос Авеню, Гліфада, 166 75 Афіни, Греція (BENELUX OVERSEAS INC,48, Poseidonos Avenue, Glyfada, 166 75 Athens, Greece) на користь держави судовий збір в розмірі 10636,12 (десять тисяч шістсот тридцять шість ) гривень 12 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко