КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/756/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9613/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Соловей Г.В.,-

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Просив зняти арешт та заборону відчуження з усього майна, що належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: № 1255405, дата реєстрації 25.08.2004 12:23:00, додаткові дані: Архівний номер: 6243137KIEV474, Архівна дата: 28.10.2003 14:28:00, Дата виникнення: 15.10.2003, № реєстра: 291, внутр. № D5019E3D2BF43D2F2645, комментарий: с.53ФастівюміськюДНК, підстава обтяження - постанова, № б/н 15.10.2003, Державна виконавча служба, м. Фастів та виключити все майно, яке належить ОСОБА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2021 року при спробі здійснити відчуження належному ОСОБА_1 нерухомого майна, стало відомо про існування обтяження у вигляді арешту за реєстраційним номером № 1255405.

Позивач зазначає, що виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , у відділі ДВС відсутні, що підтверджується листом від 26 лютого 2021 року вих. № 1037-11. Тому обтяження у вигляді арешту накладене на все його майно є безпідставним та порушує його право власності.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 20 лютого 2021 року при спробі відчужити належне йому майно, стало відомо про існування обтяження у вигляді арешту (архівний запис) за реєстраційним номером № 1255405, дата реєстрації 25.08.2004 12:23:00, додаткові дані: Архівний номер: 6243137KIEV474, Архівна дата: 28.10.2003 14:28:00, Дата виникнення: 15.10.2003, № реєстра: 291, внутр. № D5019E3D2BF43D2F2645, комментарий: с.53ФастівюміськюДНК, підстава обтяження - постанова, № б/н 15.10.2003, Державна виконавча служба, м. Фастів.

Позивач зазначає, що обтяження у вигляді арешту накладене на все його майно є безпідставним.

Листом від 26 лютого 2021 року № 1037-11, в.о. начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби М. Маліцька, повідомила, що відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05 липня 1999 року № 470/7 термін зберігання виконавчих проваджень становить три роки, в зв`язку із цим неможливо визначити виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на майно № 1255405 від 25.08.2004, що належить ОСОБА_1 . Одночасно повідомлено, що у відділі станом на 26 лютого 2021 року відсутні виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ст. 19 ЦПК України передбачено, що спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень).

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що арешт на все майно накладено на підставі постанови від 15 жовтня 2003 року державною виконавчою службою м. Фастів, тому розгляд питання про скасування арешту повинен проводитися державним виконавцем, а в разі відмови в цьому, - судом, в порядку оскарження дій державного виконавця.

Отже, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач листом від 26 лютого 2021 року визнав факт існування обтяження у вигляді арешту усього майна та визнав позов, колегія суддів відхиляє, оскільки питання правомірності накладення арешту вирішується судом не в позовному порядку, а в порядку оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 20 квітня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник