Справа № 761/6754/20
Провадження № 2/761/1634/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача суму не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 333,43 гривень; грошові кошти за надання експертних послуг у розмірі 2 500,00 гривень; та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати при розгляді справи, саме витрати на правничу допомогу у розмірі 6000, 00 гривень та судовий збір у розмірі 840, 80 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 грудня 2019 pоку, на вулиці Незалежності, 8 у м. Бровари громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу. В результаті дорожно-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень.

Власник автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнав свою вину у скоєнній дорожньо-транспортній пригоді, у зв`язку із чим, на місці ДТП був складений європротокол. На момент скоєння ДТП, ОСОБА_2 мав чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з номером №АМ-8629332 від 17.12.2018, який оформлений у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес».

За оцінкою відповідача, сума страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становила 5 187,81 грн., яка була перерахована позивачу.

Позивач, важаючи суму завданої матеріальної шкоди неспівмірною із фактично відшкодованими відповідачем коштами, звернувся до суб`єкта оціночної діяльності для проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля. Висновком суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 №004/20 від 06.01.2020 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталася 01.12.2019 року становить 13521,24 грн.

10.01.2020 позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про виплату належного йому страхового відшкодування. У відповідь на вказану заяву 23.01.2020 за вих. №106.11/1 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перегляду суми матеріального збитку. За таких обставин позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 17.03.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви за адресою реєстрації юридичної особи відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позову та посилався на те, що 17.12.2018 між відповідачем та ОСОБА_2 було укладено договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/ 8629332. Забезпеченим транспортним засобом за Договором страхування є Mitsubishi L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до п. 5 даного договору страхування, розмір франшизи складає 510,00 грн.

02.12.2019 позивачем було подано відповідачу повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду.

На замовлення відповідача, незалежним суб`єктом оціночної діяльності експертом ОСОБА_4 було проведено експертне автотоварознавче дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу «Mitsubishi» держномер НОМЕР_3 , за результатами якого експертом складено Звіт, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi» держномер НОМЕР_3 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (матеріального збитку), завданого його власнику складає 6 308,37 грн. (з ПДВ). Таким чином, розрахунок суми страхового відшкодування становив 5 187,81 грн. = 6 308,37 грн. (вартість матеріального збитку з ПДВ) - 610,56 грн. (сума ПДВ по зап. частинам) - 510,00 грн. (франшиза).

04.12.2019 позивачем було подано відповідачу заяву про страхове відшкодування.

04.12.2019 відповідачем було направлено на адресу позивача лист за вих. № ЦВ84724/У з повідомленням про прийняте рішення.

20.12.2019 відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 5 187,81 грн. (без ПДВ).

Щодо різниці у вартості матеріального збитку наведених в експертизах позивача та відповідача, останній пояснив, що саме в експертизі на замовлення позивача, експертом враховувались найвищі ціни на запасні частини пошкодженого транспортного засобу. Крім того, у висновку № 004/20 від 06.01.2020 p., складеним на замовлення позивача необгрунтовано враховано вартість покраски задньої правої боковини (роботи, лакофарбові матеріали), оскільки боковина мала пошкодження до моменту ДТП у вигляді деформації та подряпин на лако-фарбовому покритті та вже підлягала перефарбуванню. Також, відповідач зазначив, що позивач в обгрунтування ціни позову не вирахував суму франшизи, яка згідно полісу № АМ/ 8629332 складає 510,00 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогуу розмірі 6 000 грн, відповідач заперечував, пояснивши що в даному випадку затрачено час для фактичного написання позовної заяви занадто переоцінений, оскільки позовна заява не містить детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 11.07.2008 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Mitsubishi L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

01 грудня 2019 pоку, на вулиці Незалежності, 8 у м. Бровари громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. В результаті дорожно-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень.

Учасниками даної ДТП було складено повідомлення про ДТП («європротокол»), відповідно до якого винним в настанні ДТП є водій автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно договору обов`язкового страхування № АМ/ 8629332 від 17.12.2018.

02.12.2019 позивачем було подано відповідачу повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду.

04.12.2019 суб`єктом оціночної діяльності експертом ОСОБА_4 за замовленням відповідача було складено Звіт № 1560, відповідно до висновку якого, сума матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача складає 6 308,37 грн.

04.12.2019 позивачем було подано відповідачу заяву про страхове відшкодування.

04.12.2019 відповідачем було направлено на адресу Позивача лист за вих. № ЦВ84724/У з повідомленням про прийняте рішення.

Відповідно до п. 5 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/ 8629332 від 17.12.2018, розмір франшизи складає 510,00 грн.

20.12.2019 відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 5 187,81 грн. (без ПДВ) = 6 308,37 грн. (вартість матеріального збитку з ПДВ), за виключенням 610,56 грн. (сума ПДВ по зап. частинам) - та 510,00 грн. (франшиза).

06.01.2020 суб`єктом підприємницької діяльності експертом ОСОБА_3 за замовленням позивача було складено Звіт № 004/20, відповідно до висновку якого, сума матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача складає 13521,24 грн.

10.01.2020 позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про додаткову виплату належного йому страхового відшкодування.

Листом за вихідним №106-11/1 від 23.01.2020 позивачу відмовлено у додатковій виплаті коштів у розмірі 8 333,43 грн.

Відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № АМ/8629332 від 17.12.2018 врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлеих законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

На виконання вимог пункту 4 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав" затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна, оцінка майна проводитися з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання.

Згідно із вимогами статті 10 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав" затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 принцип найбільш ефективного використання полягає в урахуванні залежності ринкової вартості об`єкта оцінки від його найбільш ефективного використання. Під найбільш ефективним використанням розуміється використання майна, в результаті якого вартість об`єкта оцінки є максимальною. При цьому розглядаються тільки ті варіанти використання майна, які є технічно можливими, дозволеними та економічно доцільними.

Суд встановив що, обидва експерти при проведенні висновків на власний розсуд оглянули пошкоджений ТЗ, описавши виявлені ними порушення. Вартість у висновках різниться на 8 333,43 грн. За наявності заперечень щодо результатів оцінки позивач робить рецензування звіту про оцінку. Саме рецензування є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. Рецензія на звіт про оцінку формує позицію щодо обґрунтованості зазначеної в звіті вартості. Позивачем такої рецензії не представлено, також не надано клопотання про проведення додаткової судової експертизи для визначення вартості матеріального збитку. Суд відштовхується від суті спору по оскарженню дій відповідача щодо виплати страхового відшкодування з можливим його заниженням, в такому випадку на позивача покладається обов`язок надання доказів в підтвердження наведеної позиції. Саме позивач повинен надати належні спростовуючі докази неправильності нарахувань страхового відшкодування за висновком автотоварознавчого дослідження № 1560 від 04.12.2019.

При розрахунку розміру страхового відшкодування відповідач зменшив його розмір на суму франшизи - 510, 00 грн. у відповідності до абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і суд із цим погоджується так, як страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Відповідач правомірно зменшив суму страхового відшкодування на розмір франшизи. Встановивши визначений полісом ліміт відповідальності відповідача та франшизи. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16.

Враховуючи п. 36.4 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за яким передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків суд доходить висновку що відповідач правомірно зменшив розмір страхового відшкодування на суму податку на додану вартість.

У постанові від 28 лютого 2018 року (справа № 757/22706/15-ц) Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Аналізуючи вищевикладені висновки, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, доказів документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту суду не надано. Таким чином, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснювалася у розмірі шкоди, оціненої відповідачем.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відмову у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, компенсації не підлягають.

На підставі викладеного керуючись ст.ст 156, 979 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 81, 82, 137, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 10.02.2021 року.

Суддя: