Справа №442/3937/21
Провадження №2/442/966/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

секретаря Антоненко В.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів адвоката Сисина С.В.,

представника відповідача адвоката Шабана В.Г.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Малого колективного підприємства «Транс-Екіпаж», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Малого колективного підприємства «Транс-Екіпаж» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позову зазначають, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 12.04.2021 у справі № 442/1636/21, який набрав законної сили, ОСОБА_2 засуджений за частиною 2 статті 286 КК України за те, що він, працюючи водієм автотранспортних засобів у Малому колективному підприємстві «Транс-Екіпаж», яке надає послуги з перевезення пасажирів, 11.11.2020 приблизно о 08 год 20 хв, керуючи автобусом марки «БАЗ А079.20 Еталон», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів, слідуючи маршрутом № 147 «Дрогобич АС - Трускавець (Залізничний Вокзал)» та рухаючись вулицею Трускавецька у м. Дрогобич Львівської області в напрямку до м. Трускавець Львівської області, поблизу будинку № 46, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не був особливо уважним до такої категорії учасників дорожнього руху, як діти, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками, до якого підійшла та розпочала по ньому перехід проїзної частини дороги, рухаючись справа наліво по ходу його руху, малолітня пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надав їй переваги у русі та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки керованого ним автобуса, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, внаслідок чого вчинив наїзд на малолітню пішохода ОСОБА_4 на вказаному нерегульованому пішохідному переході, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_4 , від яких остання померла під час госпіталізації в КНП «Дрогобицька МЛ №1», а саме: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів в м`які тканини лівої скроневої ділянки, переломів лівої та правої скроневої кісток, лобної та основної кістки, травматичний субарахноїдальний крововилив, крововиливи в речовину головного мозку, закритий перелом нижньої щелепи, саден та синці на тілі. Отже, такі дії ОСОБА_2 призвели до смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_1 вказує, що є матір`ю трагічно загиблої в результаті ДТП ОСОБА_4 . Вказує, що до дня трагічної загибелі дочки ОСОБА_4 . 11.11.2020 ОСОБА_1 проживала з дочкою по АДРЕСА_1 . На момент загибелі дочка навчалася у 9-му класі Дрогобицького ліцею №2. У віці, коли дочці було 5 років, ОСОБА_1 з дочкою та сином ОСОБА_5 , який також на той час проживав з ними у Грецькій Республіці, переїхали жити в Україну, спочатку троє проживали у місті Стрий. З 2014 року ОСОБА_1 з дочкою двоє проживали по АДРЕСА_1 , де дочка навчалася в Дрогобицькій СШ № 5, а з початку 2016 року дочка почала навчатися з 4 класу у Дрогобицькому ліцеї № 2. Чоловік ОСОБА_1 . ОСОБА_6 (батько дочки ОСОБА_7 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Грецької Республіки ще до народження дочки. У зв`язку зі смертю її чоловіка у 2006 році син ОСОБА_8 , з народження дочки ОСОБА_7 , фактично замінив дочці батька, так як ОСОБА_3 з цього часу до дня смерті ОСОБА_7 постійно допомагав ОСОБА_1 у вихованні дочки, він щоденно цікавився життям та розвитком сестри, майже щоденно з нею спілкувався. Отже, з народження ОСОБА_7 сама виховувала та доглядала свою дочку та усе своє життя з дня її народження присвячувала своїй дочці, щоденно піклувалася про дочку, виховувала її, жила разом з нею її життєвими радощами і турботами. Трагічна загибель дочки ОСОБА_7 , яка проживала з нею з народження до дня загибелі, завдала ОСОБА_1 непоправної моральної шкоди, так як її смерть позбавила її сенсу подальшого життя. Такі злочинні дії ОСОБА_2 залишили її назавжди одинокою, без рідної і любимої дочки ОСОБА_9 , з якою вона пов`язувала їх спільне подальше сімейне життя, дочка була опорою для неї і все своє свідоме життя ОСОБА_1 присвятила її вихованню та розвитку з надією у подальшому і надалі проживати з дочкою та бути біля неї в старості. Злочинними діями ОСОБА_2 їй було заподіяно значну моральну шкоду, яка полягала в самому факті смерті дочки, яку ОСОБА_1 дуже любила, цінувала і оберігала, і яка, незважаючи на її ранній вік, допомагала в усіх труднощах та в повсякденному житті. До трагічної загибелі дочки ОСОБА_1 надіялась на її допомогу в майбутньому, зокрема в старості, проте, тепер позивач назавжди втратила надію у завтрашньому дні, так як розуміє, що у зв`язку зі смертю дочки такі надії на допомогу з її сторони в старості втрачені. Ніякими словами не можна передати цю щоденну біль, яку вона відчуває з дня отримання звістки про смерть малолітньої дочки і такий біль відчуває щоденно та буде відчувати впродовж життя при згадці про її трагічну смерть. ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку із трагічною смертю дочки досі відчуває апатичне ставлення до життя, після цих подій постійно відчуває нервові переживання, фізичний головний біль, розлади сну, стривоженість. Такий психоемоційний стан після смерті дочки спостерігається щодня, і ОСОБА_1 вже ніколи не повернеться до свого нормального, попереднього життя, оскільки постійно живе думками про дочку, яка у ранньому віці пішла із життя у зв`язку із злочинними діями водія МКП «Транс-Екіпаж» ОСОБА_2 . Наголошує, що постійно усвідомлює, які фізичні та моральні страждання переживала дочка в останні моменти свого життя, адже у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини ОСОБА_2 , дочка отримала значні тілесні ушкодження, несумісні із життям. З цього приводу в ОСОБА_1 часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість. Через такі дії ОСОБА_2 її непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях її життя. Після смерті дочки ОСОБА_1 змушена постійно приймати ліки та препарати для покращення свого здоров`я, яке раптово значно погіршилось внаслідок смерті улюбленої дочки. Вказує, що наведені вище доводи свідчать про заподіяння їй моральної шкоди у зв`язку зі злочинними діями ОСОБА_2 , які призвели до протиправного заподіяння смерті у ранньому віці найближчій їй людині - дочці ОСОБА_4 і така завдана моральна шкода є у вигляді немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, тривога, емоційні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття обурення; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Такий психоемоційний стан життя після смерті дочки є кожен день і у зв`язку з діями ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вже ніколи не повернетьсяся до свого нормального, попереднього життя, оскільки подальше моє життя без її любимої дочки, яку вона оберігала та виховувала майже 14 років, втрачає для неї сенс, адже втрата рідної дитини ОСОБА_7 - це шок, який ОСОБА_1 досі переживає кожною клітиною свого тіла. Постійно знаходитсья у стані смутку, відчаю, переживання та депресії. Спогади та думки про її дочку щодня викликають у неї сльози. Таким чином, наголошує, що їй завдано моральної шкоди, яку оцінює в 1 500 000 грн.

Позивач ОСОБА_3 вказує, що є рідним братом трагічно загиблої в результаті ДТП ОСОБА_4 . Тяжкий злочин, вчинений ОСОБА_2 , завдав йому непоправної втрати у зв`язку зі смертю рідної сестри ОСОБА_4 . Злочинні дії ОСОБА_2 залишили його назавжди без рідної сестри, з якою до дня загибелі майже щодня спілкувався по телефону, а також систематично спілкувався, приїжджаючи до неї разом з матір`ю у місто Дрогобич, де вони проживали. Так як ОСОБА_10 росла без батька, то з її народження він завжди в силу своїх можливостей намагався допомагати матері у вихованні сестри. При спілкуванні з сестрою радів тим маленьким досягненням, які вона здобувала під час навчання, зокрема, у Дрогобицькому ліцеї № 2, а також, займаючись танцями та вивчаючи іноземні мови. У них з сестрою були доброзичливі, дружні стосунки і вона часто радилася з ним як поступати у життєвих ситуаціях у її ранньому віці та він, як старший її брат, завжди опікувався нею, допомагав матері виховувати ОСОБА_11 . Сестра часто ділилася з ним своїм маленькими життєвими радощами і турботами. А тому для нього було справжнім шоком, від якого він не міг оговтатися тривалий період часу після повідомлення від матері по телефону зранку 11.11.2020 про трагічну загибель сестри ОСОБА_7 , яка загинула в результаті наїзду на неї автобуса. Наголошує, що у день смерті сестри і в наступні дні, по даний час він постійно відчуває глибокі душевні страждання, коли пригадує вказані події та усвідомлює обставини загибелі сестри ОСОБА_4 через дії ОСОБА_2 , які страждання переживала сестра в останні моменти свого життя, отримавши значні тілесні ушкодження, несумісні із життям. Вказує, що через смерть рідної сестри ОСОБА_4 внаслідок дій ОСОБА_2 відчуває постійні душевні страждання і нервові потрясіння. Трагічна смерть сестри - це те, з чим змиритися важко і нестерпно боляче, тим більше, що її життя обірвалося у зовсім ранньому віці. Проте у зв`язку із злочинними діями ОСОБА_2 такий особливий світ, наповнений присутністю у його житті сестри, раптово перестав існувати 11.11.2020 після наїзду на неї автомобілем під керуванням ОСОБА_2 . Після отримання звістки про раптову смерть сестри він зазнав стресу та душевного болю, постійних хвилювань і душевних страждань. Внаслідок смерті сестри постійно відчуває біль втрати, позбавлений сестринської любові (тим більше, що у нього немає інших братів чи сестер), порушені його родинні стосунки, після смерті сестри у нього відсутня можливість переживати разом з нею важливі події життя, святкувати родинні свята. Такі душевні страждання у нього є кожен день з дня трагічної загибелі сестри і по даний час. Зазначені обставини істотно змінили його життя, тягнуть за собою зараз та потягнуть у подальшому з віком додаткові зусилля з його боку на організацію свого життя, а відновити становище, яке існувало до смерті рідної сестри, у його житті вже не можливо. Через трагічну смерть сестри його постійно супроводжує печаль і туга за нею; непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях його життя. Таким чином наголошує, що йому завдано моральної шкоди, яку оцінює в 800 000 грн.

Окремо позивачі вказують, що тяжкий злочин, вчинений ОСОБА_2 , змусив їх пройти важку процедуру захоронення ОСОБА_4 , наслідки події, що сталася з вини ОСОБА_2 , потягли за собою для кожного з позивачів нераціональне витрачання життєвого часу (на проведення правових заходів, проведення з їх участю слідчих дій, подальший судовий розгляд у справі), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають і будуть вимагати у подальшому значних компенсаторних можливостей задля їх подолання. Враховуючи наведене, просять позов задовольнити.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ОСОБА_3 є братом загиблої ОСОБА_4 , а отже, не входить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди в розумінні ст. 1168 ЦК України. Крім того, він не проживав із загиблою ОСОБА_4 , а тому в частині вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої злочином, просить відмовити. Також вказує, що сума моральної шкоди, яку просить стягнути на її користь ОСОБА_1 , є завищеною і не відповідає сталій судовій практиці. Вказує, що стягнення моральної шкоди в розмірі, зазначеному у цивільному позові, є несправедливою до працівників МКП «Транс Екіпаж», так як стягнення такої суми призведе до паралічу роботи підприємства, необхідності скорочення штату та звільнення її працівників, зменшення заробітної плати працівникам, які залишаться, а як наслідок, поставить у скрутне матеріальне становище багато громадян, які ні в чому не винні у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди та у заподіянні моральної шкоди. Також вказує, що оскільки цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «БАЗ АО79.20 Еталон», р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ "СК "ГАРДІАН" згідно полісу № АР4861281 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то суд, встановлюючи розмір моральної шкоди, повинен цю суму зменшити на розмір страхового відшкодування 72 000 грн.

Представник позивачів подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що ОСОБА_1 в поданій до суду позовній заяві детально обґрунтувала характер та обсяг її фізичних, душевних, моральних і психічних страждань, завданих смертю малолітньої дочки, а їх розмір є належним чином обґрунтований. Зазначає, що у власності відповідача наявна значна кількість нерухомого майна, транспортних засобів, розмір статутного капіталу є значним, підприємство забезпечує перевезення пасажирів по багатьох маршрутах Дрогобицького регіону, а тому доводи представника відповідача, що сума, заявлена ОСОБА_1 для відшкодування заподіяної їй моральної шкоди є надмірно завищеною і призведе до надмірного тягаря для відповідача, на думку представника позивачів, свідчать лише про те, що відповідач уникає відшкодування заподіяної у повній мірі моральної шкоди. Вказує, що ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду, яка визначена нею з урахуванням моральної в сумі 60000 гривень, яка підлягає відшкодуванню Страховою компанією відповідно до статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто, понад такий передбачений законом ліміт страхової відповідальності.

Також вказує, що доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_3 , рідний брат загиблої у результаті ДТП ОСОБА_4 , не має права на стягнення з відповідача моральної шкоди, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки йому заподіяно моральну шкоду злочином, передбаченим ч. 2 ст. 286 КК України, розмір якої детально обґрунтовано у поданій позовній заяві.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Доповнили, що жодних коштів у зв`язку із заподіянням моральної шкоди позивачам не відшкодовано, як і не висловлено їм жодних вибачень чи співчуття. Просили позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримавши викладене у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що відповідач заперечує щодо стягнення моральної шкоди в користь брата померлої ОСОБА_4 , оскільки такий не входить в коло осіб, визначених ч.2 ст.1168 ЦК України. Щодо відшкодування моральної шкоди позивачці ОСОБА_1 зазначив, що відповідач вважає надмірною суму, яку просить стягнути остання. Не заперечують, що мати померлої зазнала чималих страждань і їй завдано моральної шкоди, яку неможливо оцінити в грошовому еквіваленті, проте, стягнення з відповідача усієї суми призведе до значного погіршення фінансового становища підприємства. Сама дорожньо-транспортна пригода за участю їхнього водія уже суттєво вплинула на доходи відповідача і такі зменшилися через розірвання договорів щодо пасажирських перевезень та анулювання певних дозволів на такі перевезення. Зазначив, що моральна шкода в розмірі 300 - 350 тисяч гривень є більш-менш підйомною для відповідача і таку останній погоджується сплатити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо вирішення спору поклався на думку суду. Пояснив, що йому дуже шкода, що стався такий прикрий випадок на дорозі за його участі. Йому також дуже важко пережити всі ці події і якби він мав фінансову змогу, то відшкодував би позивачам особисто завдані збитки. Попросив вибачення у позивачів та висловив свої співчуття.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, долучені до позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2021, судом встановлено, що ОСОБА_2 , працюючи водієм автотранспортних засобів у МКП «Транс-Екіпаж», яке надає послуги з перевезення пасажирів, 11 листопада 2020 року приблизно о 08 год 20 хв, керуючи автобусом марки «БАЗ А079.20 Еталон», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів, слідуючи маршрутом № 147 «Дрогобич АС Трускавець (Залізничний Вокзал)» та рухаючись вулицею Трускавецька у м. Дрогобич Львівської області в напрямку до м. Трускавець Львівської області, поблизу будинку № 46, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не був особливо уважним до такої категорії учасників дорожнього руху, як діти, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками, до якого підійшла та розпочала по ньому перехід проїзної частини дороги, рухаючись справа наліво по ходу його руху, малолітня пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надав їй переваги у русі та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки керованого ним автобуса, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, внаслідок чого вчинив наїзд на малолітню пішохода ОСОБА_4 на вказаному нерегульованому пішохідному переході, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_4 , від яких остання померла під час госпіталізації в КНП «Дрогобицька МЛ №1», а саме - відкриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів в м`які тканини лівої скроневої ділянки, переломів лівої та правої скроневої кісток, лобної та основної кістки, травматичний субарахноїдальний крововилив, крововиливи в речовину головного мозку, закритий перелом нижньої щелепи, саден та синці на тілі». Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Вищевказаним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки; на підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Копією свідоцтва про народження № акту 163 том 63 рік 2006 підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом ЗАГС Стрийського міськвиконкому Львівської області 29.06.1991, підтверджується, що матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , а отже ,такий є рідним братом ОСОБА_4 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 18.11.2020 Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 13 років.

З наданої Територіальним сервісним центром МВС №4642 інформації вбачається, що 27.09.2019 була проведеня реєстраційна операція щодо видачі тимчасового талону на МКП "Транс-Екіпаж"; тимчасовий талон ХХТ 015933 від 27.09.2019, який був виданий на БАЗ А079, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , дійсний до 22.12.2022; підставою для видачі тимчасового талону є договір оренди транспортного засобу ННА089323 від 22.12.2017.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відтак, з урахуванням викладеного, відповідач, як особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, яким, в свою чергу, керувавїї працівник під час виконання ним своїх трудових обов`язків, повинна нести відповідальність за моральну шкоду, завдану внаслідок дії такого джерела, незалежно від її вини.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 , суд виходить з характеру її душевних страждань, оскільки вона втратила малолітню доньку, істотності вимушених змін у її житті, погіршення стану здоров`я через душевні переживання, викликані смертю її дитини. З моменту загибелі доньки і до теперішнього часу позивачка відчуває страждання та душевний біль, тугу за дитиною, відчай і безсилля через невиправність ситуації.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_3 , суд враховує, що такий безумовно зазнав моральних страждань, спричинених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати рідної сестри. Суд бере до уваги те, що позивач тривалий час проживав зі своєю сестрою та матір`ю, якій допомагав та фактично виконував обов`язки батька по відношенні до ОСОБА_4 , оскільки такий помер ще до її народження.

Крім цього, судом береться до уваги позиція відповідача МКП «Транс-Екіпаж» щодо згаданої події, зокрема, відсутність хоча б часткового відшкодування моральної шкоди у добровільному порядку, надання позивачам допомоги тощо. У той же час, позивачі, які були визнані потрепілими у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 , який, у свою чергу, вчинив злочин, будучи працівником відповідача, звернулися до МКП "Транс-Екіпаж" з вимогами про відшкодування моральних збитків. При цьому, із завданням моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 фактично погодився і відповідач, який частково визнав позовні вимоги. Однак, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди, на переконання суду, є завищеним, враховуючи зокрема відсутність вини безпосередньо МКП "Транс-Екіпаж", а також те, що його працівник (водій) згадану ДТП вчинив з необережності, щиро шкодує про вчинене та приніс свої вибачення перед позивачами.

Тому, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду на користь позивачки ОСОБА_1 в розмірі 700000,00 (сімсот тисяч) грн та на користь позивача ОСОБА_3 - 300000,00 (триста тисяч) грн., частково задоволивши їхні позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 11, 81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з Малого колективного підприємства «Транс-Екіпаж» () в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 700 000 (сімсот тисяч) грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Малого колективного підприємства «Транс-Екіпаж» () в користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 300 000 (триста тисяч) грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Малого колективного підприємства «Транс-Екіпаж» () в користь держави судовий збір в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 06.12.2021.

Суддя Марія Грицай