Справа № 333/7201/19
Провадження №2/333/2371/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Бобко О.В.,

представника позивача Шевченка О.В.,

відповідачів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (, м. Запоріжжя, вул. Барикадна, 39) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за договором найму житлового приміщення і виселення, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за договором найму житлового приміщення і виселення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року № 1544 ТОВ «Соцсфера» є власником житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , в якому надає житлові приміщення фізичним особам у строкове платне користування на підставі договору найму житлового приміщення.

01.12.2016 року між ТОВ «Соцсфера» та ОСОБА_1 укладено договір житлового приміщення №974 строком на 11 місяців, на підставі якого відповідачу було надано у строкове користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Після закінчення строку дії договору боржник кімнату АДРЕСА_3 не звільнив, а ТОВ «Соцсфера» не заперечувало проти проживання ОСОБА_1 разом з сім`єю у гуртожитку.

Відповідач не перебуває у трудових відносинах з позивачем, тому житлове приміщення не є службовим житлом.

Із закінченням дії договору найму від 01.12.2016 року №974 відповідачам було запропоновано підписати новий договір. Однак, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не реагували на звернення позивача щодо укладення договору, але продовжували самовільно проживати у кімнаті №610 та користувалися при цьому комунальними послугами.

Враховуючи, що відповідачі після закінчення строку дії договору продовжили проживати у кімнаті №610, а ТОВ «Соцсфера» не заявило заперечень, зазначений договір вважався продовженим на той самий строк на 11 місяців, на тих самих умовах.

В період з 01.01.2017 року по 01.11.2019 року відповідачі не виконали зобов`язання з оплати за оренду кімнати № 610 і за отриманні комунальні послуги, у зв`язку з чим за останніми утворилась заборгованість в сумі 21 128,78 грн. У цей період відповідачі частково здійснювали погашення за спожиті житлово-комунальні послуги, що свідчить про їх визнання обов`язку здійснювати відповідні платежі.

З цих підстав, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Соцсфера» заборгованість за договором найму житла та за комунальні послуги в сумі 21 128,78 грн., а також виселити відповідачів без надання іншого приміщення з кімнати № НОМЕР_3 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2020 року позов було задоволено: стягнуто солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» заборгованість за договором найму житлового приміщення за період з 01.01.2017 року по 01.11.2019 року в розмірі 21 128 грн. 78 коп.; виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з кімнати № НОМЕР_3 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення; стягнуто з відповідачів судовий збір у розмірі 3 842 грн.

17.02.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надійшли заяви про перегляд вказаного заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

20.04.2021 року на адресу суду від представника ТОВ «Соцсфера» надійшли письмові заперечення на заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2020 року, відповідно до яких позивач просив залишити без задоволення зазначені вище заяви відповідачів.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2021 року заочне рішення суду від 11.03.2020 року по справі №333/7201/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за договором найму житлового приміщення і виселення скасовано, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

28.04.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли відзиви на позовну заяву аналогічного змісту, відповідно до яких останні заперечували проти задоволення позовних вимог ТОВ «Соцсфера».

В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що договір найму житлового приміщення від 01.12.2016 року, на який посилається позивач, так і не набрав чинності, оскільки сторонами не було підписано його невід`ємної частити Акту прийому-передачі.

До позовної заяви додана копія договору найму вiд 01.12.2016 року, згідно з пунктом 3.1 якого, передача приміщень в найм здійснюється за Актом прийому-передач. Цей Акт підписується сторонами при підписанні договору та є невід`ємною частиною договору. Крім того, у відповідності до п.4.1 договору, термін найму складає 11 місяців з моменту підписання Акту прийому-передачі обома сторонами.

Водночас, матеріали справи не містять такого Акту прийому-передачі, з чого слідує, що передача приміщення в найм за договором вiд 01.12.2016 року так і не відбулася, тобто договір від 01.12.2016 року так не набрав чинності, оскільки сторонами не було підписано його невід`ємної частини - Акту прийому-передачі. А тому посилання позивача на те, що відповідач не здав кімнату за актом приймання-передачі, є безпідставними, адже, для здачі кімнати наймодавцеві, потрібно, щоб така кімната спершу була передана наймачеві. А докази передачі кімнати наймачу за договором вiд 01.12.2016 року в матеріалах справи відсутні.

Крім того, посилання позивача про те, що відповідачі мешкають в кім. №610 за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає дійсності, оскільки з 2016 року останні переїхали на інше місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 і про це вони надавали довідки.

Відповідно до розрахунку позивача, з січня 2019 року припинено нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, що є фактичним визнанням ТОВ «Соцсфера» про не проживання відповідачів в кім. №610 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, на думку відповідачів, доводи позивача про те, що договір оренди слід вважати продовженим, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не користувались зазначеним житловим приміщенням.

Перед виселенням з гуртожитку та переїздом на нове місце проживання, відповідачі повідомили про це ТОВ «Соцсфера» та віддали ключі від дверей кімнати АДРЕСА_3 , що дало позивачу можливість вільно користуватись та розпоряджатись свою власністю.

Обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги не може бути покладено на особу, яка не користується приміщенням (не проживає в ньому), при цьому не є власником приміщення.

З цих підстав, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Соцсфера».

06.05.2021 року на адресу суду від ТОВ «Соцсфера» надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якого позивач просив суд задовольнити позовні вимоги. У своїй відповіді позивач зазначає, що у період з січня 2017 р. по листопад 2019 р. відповідачі частково здійснювали погашення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та за найм приміщення, що свідчить про визнання обов`язку здійснювати відповідні платежі та підтверджують факт користування кімнатою, збереження її за собою.

Крім того, ОСОБА_1 користувався пільгою по сплаті житлово-комунальних послуг. Посилання відповідачів про те, що у 2016 році відбулося звільнення кімнати не відповідає дійсності, тому що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично не звільняли найману кімнату, а тримали там свої речі та меблі. ТОВ «Соцсфера» нараховувала відповідачам плата за найм житлового приміщення, виходячи з того, що останні кімнату за актом прийому-передачі не повернули, залишаючи її фактично за собою, в кімнаті зберігалися речi, тому позивач не мав змоги її iншим мешканцям. У гуртожитку встановлені загальні лічильники на постачання комунальних послуг, якi потiм розподіляються мiж усiма кімнатами.

Згідно п. 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20.06.2018 року особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання вiдповiдно до умов договору.

Плата за проживання у гуртожитку включає:

- витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами);

- iншi витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для утримання майна гуртожитку та організації побуту (заміна, прання, проживання дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

На думку позивача, особа, яка тримає кімнату за собою і не вивозить звідти свої речі, тобто користується кімнатою для власних потреб, унеможливлюючи власнику приміщення здати кімнату в найм іншім особам вважається такою, що користується кімнатою.

Звертає увагу суду, що відповідачі не подали заяву про те, що будуть виїжджати з кімнати, про це ТОВ «Соцсфера» фактично стало відомо лише з тексту заяви про перегляд заочного рішення.

14.05.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, які судом прийнято до розгляду.

Відповідачі звертають увагу суду на те, що позивач фактично визнав факт не підписання Акту прийому-передач, як невід`ємної частини договору найму вiд 01.12.2016 року.

Пункт 3.1 договору найму передбачав передачу приміщення саме за Актом прийому-передачі, а пункт 4.1 договору найму пов`язував момент набрання договором чинності саме з моментом підписання Акту прийому-передачі.

Отже, позивачем фактично визнано, що приміщення договором найму від 01.12.2016 року відповідачам не передавалося, а договір найму від 01.12.2016 року так і не набрав чинності.

Представник позивача стверджує, що відповідачі «фактично користувалися кімнатою АДРЕСА_5 », однак до відповіді на відзив не додано жодного доказу на підтвердження цього доводу.

Також позивач стверджує, що у період з січня 2017 р. по листопад 2019 р. відповідачі частково здійснювали погашення заборгованості за спожитi житлово комунальні послуги та за найм приміщення, однак згiдно з розрахунком, наведеним самим позивачем, була тільки одна сплата 750 грн. у березні 2017 року, а не систематичні оплати в період з сiчня 2017 року по листопад 2019 року. При цьому, така оплата могла здійснюватися в рахунок попередніх періодів, які передували звільненню відповідачами гуртожитку в 2016 році.

Позивач також посилається на те, що комендант гуртожитку може нібито підтвердити отримання відповідачем ОСОБА_1 поштової кореспонденції за адресою: АДРЕСА_1 , однак належними доказами отримання такої кореспонденції можуть бути лише документи (рекомендовані повідомлення, реєстри поштових відправлень тощо), складені оператором поштового зв`язку, а не показаннями свідка, який не є працівником оператора поштового зв`язку. Також звертаю увагу суду на те, що судові повістки, надіслані судом на вказану адресу, двічі поверталися з помітками за зазначеною адресою не проживає Посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_1 нібито навідувався до кімнаті, не підтверджені жодними доказами. Крім того, зі змісту відповіді на відзив не вбачається інформації про те, в який саме періоді були, на думку позивача, такі відвідування.

Доводи позивача про те, що на ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок, не можуть слугувати підтвердженням фактичного користування відповідачами кімнати. В даному випадку відкриття особового рахунку було одностороннім рішенням позивача та не свідчить про те, що відповідачі користувався житлом у приміщенні гуртожитку ТОВ «Соцсфера».

Твердження позивача про те, що відповідачі не здали кімнату за актом приймання-передачі, є безпідставними, оскільки за договором від 01.12.2016 року житло їм фактично не передавалося, оскільки в матеріалах не має акту прийому-передачі приміщення від позивача до відповідача.

Доводи позивача про те, що відповідачі не повідомили про те, що вони не будуть проживати в займаній ними кімнаті є безпідставними, адже у доданому до позовної заяви розрахунку позивач з невідомих причин до грудня 2018 року нараховує, а з січня 2019 poкy перестає нараховувати оплату за холодну воду, гарячу воду та електроенергію, що є фактичним визнанням позивачем факту не проживання відповідачів у гуртожитку принаймні з січня 2019 року.

Посилання позивача про те, що «в гуртожитку встановлені загальні лічильники на постачання комунальних послуг, які потім розподіляються між усіма кімнатами», не узгоджуються з виконаним позивачем розрахунком, оскільки якщо нарахування плати за комунальні послуги велося шляхом розподілу між кімнатами, то незрозуміло тоді, чому починаючи з сiчня 2019 року оплата за холодну воду, гарячу воду та електроенергію не нараховувалася. Це може свідчити тільки про те, що позивач вів індивідуальний облік нарахувань по кожній кімнаті окремо. А отже, та обставина, що з січня 2017 року по грудень 2018 року нараховувалася оплата за водопостачання, електроенергію, в сукупності з тим фактом, що в цей період відповідачі в гуртожитку вже не проживали, означає, що: або вже з січня 2017 року позивач вселив до приміщення інших осіб, або свідчить про недостовірність виконаного позивачем розрахунку.

Доводи позивача щодо нібито неможливості для TOB «Соцсфера» здати кімнату в найм іншим особам є безпідставними, оскільки в 2016 році відповідачі звільнили гуртожиток, з того часу проживають в іншому населеному пункті, і весь цей час позивач мав змогу вільно передавати цю кімнату в найм будь-яким особам. Тому, доводи, викладені у відповіді на відзив, не знаходять свого підтвердження, та є бездоказовими припущеннями позивача.

28.05.2021 року на адресу суду від представника ТОВ «Соцсфера» надійшла заява про виклик та допит свідка ОСОБА_5 , яка судом була задоволена.

Також, 28.05.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про долучення до матеріалів справи письмових доказів, яку задоволено судом.

Ухвалою суду від 28.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав заявлені позовні вимог з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Додатково повідомив, що у липні 2021 року відповідачі виїхали із гуртожитку, тому він відмовився від позовної вимоги щодо виселення відповідачів.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та свідків у справі, представник позивача просив суд врахувати такі обставини.

Твердження відповідачів про те, що ТОВ «Соцсфера» визнало факт не підписання акту прийому-передачi є безпідставними та такими, що не відповідають дiйсностi, тому що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ухилялися від підписання вищезазначеного акту прийому-передачі.

Посилання відповідачів на те, що приміщення фактично не передавалося за актом прийому-передачі також не вiдповiдають дійсності через те, що в кімнаті знаходилися меблі та речi вiдповiдачів, а також ОСОБА_1 фактично з`являвся в кімнаті.

Доводи вiдповiдачiв, що вони не приймали кімнату АДРЕСА_3 через відсутність акту прийому-передачі є безпідставними тому, що вони фактично користувалися кімнатою № 610 згiдно договору найму № 974 від 01.12.2016 року. З 01.01.2017 р. по 01.11.2019 року виникла несплачена заборгованість за найм кімнати та за комунальні послуги. У період з сiчня 2017 р. по листопад 2019 р. вiдповiдачі частково здійснювали погашення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та за найм приміщення, що свідчить про визнання обов`язку здійснювати вiдповiднi платежі та підтверджують факт користування кімнатою, збереження її за собою.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у договорі визначено плату 420 грн. на місяць, а далі відсутні додаткові угоди свідчить лише про факт ухиляння відповідачів вiд укладання саме цих додаткових угод. З іншими мешканцями гуртожитку були підписані відповідні договори, в яких підвищено плату за найм приміщення.

ОСОБА_1 правильно було нараховано 75-проценту знижку за оплату користування житлом а частину, що лишилася, повинен був сплачувати сам позивач. Бухгалтер позивача правильно нарахувала плату за найм в межах тарифу, тобто в межах тарифу на утримання будинку. Твердження відповідача про те що пільга за найм кімнати в гуртожитку застосовується на весь розмір плати за користування житлом та посилання відповідача на підставі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» є некоректними та недоцільними. Пільга ОСОБА_1 нараховувалася у повному обсязі, тому представник відповідача ОСОБА_3 помилився у своїх розрахунках.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позовних вимог ТОВ «Соцсфера» з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

ОСОБА_1 додатково пояснив, що у жовтні 2016 року він повернувся з АТО, у грудні 2016 року з позивачем уклав договір про найм житла кімнати, площею 16,9 кв.м. У цій кімнаті він почав проживати зі своєю дружиною ОСОБА_2 . За найм кімнати сплачували лише за листопад та грудень 2016 року. З весни 2017 року він разом із дружиною почали постійно проживати в дачному кооперативі №1 «ЗЗРК» у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області. З метою, щоб не нараховували на нього споживання гарячою та холодною водою, а також електроенергії, він до керівництва гуртожитку у 2017 році привозив довідку про проживання в іншому місці. Коли у 2017 році виїжджали з гуртожитку, він здав ключі (від кімнати та комори) черговій по гуртожитку. Так як він є ветераном війни, то звертався до УПСЗН з метою отримання пільги у розмірі 75%. Тобто, фактично у період 2017-2019 р.р. він разом з дружиною у гуртожитку не мешкали. В цей період він дійсно приїжджав та на ім`я директора ТОВ «Соцсфера» підписував якийсь лист, але зміст його не пам`ятає. Дійсно у липні 2021 року, він з кімнати гуртожитку вивіз останні речі, які там знаходилися, а також забрав із собою вхідні двері у кімнату, так як він їх міняв у 2016 році.

ОСОБА_2 додатково пояснила, що у гуртожитку ТОВ «Соцсфера» проживала з 2006 року. З ОСОБА_1 разом у гуртожитку почала мешкати з 2013 року. Точно не пам`ятає, але з листопада-грудня 2016 року вони перестали проживати у гуртожитку і переїхали у дачний кооператив у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області. На цей час вона залишається бути зареєстрованою у гуртожитку відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову у повному обсязі та пояснив, що ТОВ «Соцсфера» з весни 2017 poку було відомо про те, що відповідачі виселилися з кімнати. Про обізнаність позивача з цим фактом свідчить також перерахунок комунальних послуг, зроблений у жовтні 2017 року.

Показання завідуючої гуртожитком TOB «Coцсфера» відносно того, що відповідач нібито повернулись восени 2017 року в гуртожиток, спростовуються довідкою виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорiзької області від 15.02.2021 № 92 (щодо безперервного проживання відповідач з 2016 року у м. Днiпрорудному), а також показаннями трьох сусідів по їх теперішньому місцю проживання, які щодня упродовж 2017-2019 років бачили обох відповідачів y ix теперішньому місці проживання, в м. Дніпрорудному.

Представником позивача було визнано, що акт приймання-передачі наймачу так і не було підписано. Позивачем не надано доказів ухилення відповідача від підписання акту приймання-передачі, і не доведено, що відповідачам пропонували підписати такий акт. Тому, відповідно до п.4.1 договору найму, дiя договору навіть не розпочиналася.

Якщо навіть вважати, що договір найму набув чинності, то термiн найму складає 11 місяців (п.4.1 договору). Матеріали справи не містить додаткових угод про продовження терміну найму, а відтак немає підстав для нарахування плати за найм за 2017-2019 роки.

Також, навіть якщо припустити, що договір найму діяв, то відстуні письмові попередження відповідачів, що збільшується плата за найм приміщення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має 75-проценту знижку як учасник бойових дій на оплату за користування житлом, комунальними послугами, бухгалтер ТОВ «Соцсфера» неправильно нарахувала плату за вказані послуги, і відповідно заборгованість відповідачів.

Бухгалтер позивача нараховувала знижку за плату за найм не на повну суму оплати, а лише ії частину, посилаючись на тариф на утримання будинку та прибудинкової територiї. Також, нарахування за електроенергію, гарячу воду, холодне водопостачання та водовідведення виконане помилково, так як враховані інші норми, що суперечить вимогам п.4, п.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Нарахування за холодне і гаряче водопостачання за лютий 2017 року взагалі здійснено без урахування пiльг.

Жодним доказом по справі не доведено перебування у кімнаті в період 2017-2019 років речей відповідачів. Навіть якщо припустити, що в кімнаті перебували ці речі, однак позивач все одно принаймні з весни 2017 року достеменно знав про виселення вiдповiдачiв з гуртожитку та проживання їх у м. Дніпрорудному, однак весь цей час здійснював нарахування за комунальні послуги (в т.ч. холодну, гарячу воду, електроенергію), якi вiдповiдачi не споживали і споживати не могли.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона працює завідувачем гуртожитку ТОВ «Соцсфера» з 2013 року. Спочатку ОСОБА_2 у гуртожитку проживала сама. Потім, у грудні 2016 року ТОВ «Соцсфера» уклала договір найму приміщення кімнати гуртожитку з ОСОБА_1 , це була ініціатива відповідачів, так як останній користується пільгами ветерана війни. За період 2017-2019 р.р. у подружжя ОСОБА_7 була заборгованість по найму приміщення та за комунальні послуги. Відповідачі весною 2017 року виїхали з гуртожитку, а восени 2017 року повернулися і постійно проживали до весни 2018 року. У подальшому, в квітні 2018 року Войтенки виїхали і більше не проживали у гуртожитку.

Для того, щоб відповідачі не сплачували за користування водою та електроенергію, вона прохала їх привезти довідку, що вони мешкають в іншому місці. ОСОБА_1 привозив якусь довідку, яку надавав бухгалтерії. Періодично останній приїжджав та забирав пошту на ім`я відповідачів. Коли у квітні 2018 року відповідачі виїжджали, то кімнату по акту прийому-передачі не здали.

У кімнаті, яку знімали ОСОБА_7 , зберігалися меблі та речі останніх. Лише 03.07.2021 року відповідачі фактично остаточно виїхали з кімнати: забрали свої усі речі і ОСОБА_1 зняв вхідні двері. Враховуючи, що впродовж 2018-2020 р.р. у кімнаті, яку знімали відповідачі, перебували меблі та речі останніх, тому ТОВ «Соцсфера» не могла здати у найм це житло.

Допитаний свідком ОСОБА_8 пояснив у судовому засіданні, що з відповідачами познайомився на зборах у дачному кооперативі №1 «ЗЖРК» у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області. У вказаному кооперативі він має свою ділянку, тому часто впродовж 2017-2019 р.р., майже щодня, бачив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їхній дачній ділянці, нумерацію якої він не пам`ятає. Знає, що ОСОБА_2 , приблизно вже рік працює у місцевому коледжі. ОСОБА_1 іноді допомагає йому по будівництву на його дачній ділянці. Так як він працює таксистом, то часто ще відвозить подружжя ОСОБА_7 з дачного будинку у м. Дніпрорудне та назад.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона працює завідувачем гуртожитку у коледжі у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області. Приблизно в 2016 році вона познайомилася з подружжям ОСОБА_7 на зборах у дачному кооперативі, який знаходиться в межах м. Дніпрорудне, так як у неї також була дачна ділянка. Враховуючи, що їхні з ОСОБА_7 дачні ділянки були поряд, тому вона майже щоденно бачила відповідачів, починаючи з 2017 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 побудували собі другий поверх, завели господарство і постійно жили у дачному кооперативі впродовж 2017-2019 р.р. Вона у 2020 році продала свою дачну ділянку, і в тому ж році запропонували ОСОБА_2 працювати у коледжі, яка і на цей час там працює.

Допитана свідком ОСОБА_10 пояснила у судовому засіданні, що вона має дачну ділянку у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області. З 2016 року знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , так як у останніх також мається дачна ділянка, але на іншій лінії. У період 2017-2019 р.р. відповідачі мешкали на своїй дачній ділянці, тому що вона їх бачила щоденно, слідуючи на свою дачу. У ті роки вона постійно відвідувала свою дачну ділянка, так як мала собаку, яку взимку кожного дня ходила кормити, а влітку, весною та восени мешкала на дачній ділянці.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_6 , відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх представника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Соцсфера» підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стосовно заявлених вимог про стягнення солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Соцсфера» заборгованості зі сплати за найм приміщення та комунальних платежів.

Судом встановлено, що ТОВ «Соцсфера» на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1944, є власником житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 15.05.2007 року № 3979196, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.06.2007 року №14773657.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 ст.811 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1). Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (ч. 2). Наймач житла у багатоквартирному будинку має право користування майном, що обслуговує будинок (ч. 3).

Згідно з ч.1 ст. 813 ЦК України, сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2016 року між ТОВ «Соцсфера» (Наймодавець) та ОСОБА_1 (Наймач) укладено договір найму житлового приміщення у ТОВ «Соцсфера» № 974.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору, наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове платне користування житлове приміщення у гуртожитку для тимчасового мешкання, а саме: кімнату АДРЕСА_3 на 6 поверсі.

Враховуючи пояснення відповідачів стосовно того, що останні дійсно почали проживати у кімнаті №610 гуртожитку, який належить ТОВ «Соцсфера» з грудня 2016 року, факти оплати за користування вказаним житлом у березні 2017 року та перебування окремих речей відповідачів у зазначеній кімнаті до липня 2021 року, які не заперечуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на думку суду, позивач на виконання умов договору найму №974 від 01.12.2016 року передав у користування відповідачам зазначене житло.

Доводи відповідачів та представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , що дія договору найму не розпочалася, так як не було підписано Акту прийому-передач, як невід`ємної частини договору найму (п.4.1. Договору) суд не приймає до уваги, враховуючи, що житло фактично було передано у користування відповідачам і останні не вимагали від наймодавця передачі майна, зазначеного у договорі найму або відшкодування збитків, завданих затримкою чи відмовлялися від договору найму.

Навпаки, ОСОБА_1 01.10.2018 року на ім`я директора ТОВ «Соцсфера» написав гарантійний лист, що він зобов`язується виплатити заборгованість у розмірі 11 507 грн. 05 коп. після проведення перерахунку через отримання пільг.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував підписання вказаного листа та не вказав, що зазначене у листі зобов`язання не стосуються найму житла у ТОВ «Соцсфера».

В даному випадку, на думку суду, не підписання Акту прийому-передачі під час укладання договору найму фактично не вплинуло на виконання основних умов зазначеного договору.

Частиною 1 ст. 821 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Термін найму складає 11 місяців з моменту підписання Акту прийому-передачі обома сторонами та може бути скорочений або продовжений на підставі додаткової угоди (п. 4.1. договору).

Статтею 764 ЦК України унормовано, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 3 ст. 815 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло.

Враховуючи, що відповідачі забрали свої речі з кімнати № НОМЕР_3 у гуртожитку «Соцсфера» (меблі та вхідні двері) лише у липні 2021 року, що унеможливлювало позивачу здавати в найм це приміщення іншим особам, тому, на думку суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично користувалися вказаними житлом до вказаної дати.

Крім того, суд враховує і той факт, що ОСОБА_2 на цей час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тобто у гуртожитку ТОВ «Соцсфера».

Таким чином, стягнення заборгованості за найм житлового приміщення до жовтня 2019 року (включно) за позовними вимогами ТОВ «Соцсфера» підлягає задоволенню, але частково, виходячи з такого.

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 є ветераном війни - учасником бойових дій. Тому, згiднo із вимогами п.п. 4,5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», останній має такі пільги:

- 75-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

- 75-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергію та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

ТОВ «Соцсфера» нараховувала ОСОБА_1 знижку за плату за найм кімнати не на повну суму оплати, а лише ії частину, посилаючись на тариф на утримання будинку та прибудинкової території. Aлe, суд погоджується із позицією представника останнього - ОСОБА_3 , що в даному випадку вимоги ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачають знижку саме на плату за користування житлом (незалежно від виду житла та форми власності на нього), і при цьому знижка передбачена на весь обсяг плати за користування житлом, а не в межах тарифу на утримання будинку. Нормою п.4 ч.1 ст.12 вказаного Закону обмеження знижки встановлено лише по площі житла. В даному випадку норма площі становила: по 21 кв. м. на кожного відповідача + 10,5 кв.м. на сім`ю = 21 + 21 + 10,5 = 52,2 кв. м., тоді як площа найманої відповідачами кiмнати становить 16,9 ком, тобто в межах норми площі житла, передбаченою законодавством. Крім того, ні представник позивача, ні бухгалтер ТОВ «Соцсфера», яка була присутня у судовому засіданні так і не пояснили з яких складових передбачена сума у розмірі 420 (щомісячна плата за найм, передбачена договором). Тому, у позивача не було підстав для зменшення знижки під час нарахування плати за найм.

Також, представником позивача не доведено розмір щомісячних нарахувань за найм приміщення, у розмірах 460 грн. з липня 2017 року, 505 грн. з липня 2018 року, 560 з травня 2019 року, в той час як розмір плати за наймане приміщення за умовами договору найму від 01.12.2016 року дорівнює 420 грн.

Відповідно до умов договору (п.5.5.) наймодавець на протязі дії Договору найму має право збільшити суму плати за найм приміщення у зв`язку зі зміною економічної кон`юнктури, а атакож цін та тарифів на комунальні послуги, з письмовим попередженням наймача. У випадках непогодження наймача наймодавець має право розторгнути даний Договір у односторонньому порядку, письмово попередивши наймача за 2 тижні.

Представник позивача суду надав копії наказів директора ТОВ «Соцсфера» щодо збільшення плати за найм житлових приміщень у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , але відсутні докази про письмове попередження відповідачів про зазначене збільшення.

Посилання ОСОБА_6 на те, що відповідачі відмовлялися від отримання цих письмових попереджень, суд не приймає до уваги, так як вони не підтверджені належними доказами.

Враховуючи, що доказів, на підтвердження письмового попередження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про збільшення суми плати за наймане приміщення, як це передбачено п. 5.5. Договору, матеріали справи не містять, тому суд вважає, що за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року (за позовною вимогою) необхідно нараховувати плату за найм житлового приміщення виходячи із суми, передбаченої у п. 5.1. Договору, а саме: 420 грн. з урахуванням 75-процентної знижки.

Таким чином, заборгованість за найм житла відповідачів складає: 420Х33=13 860 грн. + 44, 87 грн. (за січень 2017 року) = 13 904,87 грн. 10 428,65 (75 процентна знижка) = 3 476 грн. 22 коп.

Частиною 3 статті 815 ЦК України також передбачено обов`язок наймача самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Відповідно до Договору найму від 01.12.2016 року (п.5.2) наймач додатково сплачує витрати за комунальні послуги: електроенергію, холодну та гарячу воду, опалення, каналізацію та інші комунальні послуги. Згідно п.7.2 вказаного Договору наймач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі за наймане приміщення.

Згідно позовних вимог ТОВ «Соцсфера» просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість зі сплати за постачання опалення, електроенергії, холодної та гарячої води.

Враховуючи, що індивідуальних лічильників на електроенергію, холодну та гарячу воду у відповідачів не було, тому на думку суду, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно стягнути за надані послуги лише за час їх проживання у кімнаті гуртожитку ТОВ «Соцсфера».

Визначаючи час проживання відповідачів у кімнаті №610 гуртожитку «Соцсфера» у період з грудня 2016 року по жовтень 2019 року, суд дійшов до такого.

За поясненнями ОСОБА_1 він разом із дружиною почали постійно проживати в дачному кооперативі №1 «ЗЗРК» у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області з весни 2017 оку. ОСОБА_2 взагалі повідомила суду, що фактично у гуртожитку ТОВ «Соцсфера» вони з чоловіком перестали постійно проживати з кінця 2016 року.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 останній бачили майже щодня впродовж 2017-2019 р.р. відповідачів на дачній ділянці у дачному кооперативі №1 ЗЗРК у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що відповідачі весною 2017 року виїхали з гуртожитку, а восени 2017 року повернулися і постійно проживали до весни 2018 року. У подальшому, в квітні 2018 року Войтенки виїхали і більше не проживали у гуртожитку.

Згідно довідці, наданої суду ОСОБА_2 та підписаної начальником відділу ЦНАП виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_6 разом із дружиною ОСОБА_2 з 2016 року по теперішній час (лютий 2021 року).

Даними Акту від 31.07.2017 року, підписаного депутатом Дніпрорудненської міської ради та сусідів до дачному кооперативу, який був наданий ОСОБА_1 для перерахування позивачем заборгованості зі сплати за комунальні послуги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заїхали на дачну ділянку у дачному кооперативі ЗЗРК-1 , буд.45 у м. Дніпрорудне на період з 01.04.2017 року по 01.10.2017 року.

Тобто, встановити точний час проживання (до днів) відповідачів у кімнаті №610 гуртожитку «Соцсфера» не виявилося можливим через суттєві протиріччя даних, отриманих судом. До показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд відносить критично, враховуючи їх неконкретність та суперечність. Той факт, що останні зазначали, що кожного дня у період 2017-2019 р.р. бачили відповідачів на території дачного кооперативу у м. Дніпрорудному суперечить навіть поясненням відповідача ОСОБА_1 , який вказав, що в дачному кооперативі №1 «ЗЗРК» у м. Дніпрорудне, вони з ОСОБА_2 почали проживати з весни 2017 року.

Водночас, враховуючи, що позивачем було здійснено перерахунок заборгованості по комунальних послугам з квітня по жовтень 2017 року, тому позивач фактично визнав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мешкали у гуртожитку у період з 01.04.2017 року по 01.10.2017 року.

Крім того, з урахуванням пояснень свідка ОСОБА_5 , яка є завідуючою гуртожитком, суд вважає, що відповідачі також не проживали у кімнаті ТОВ «Соцсфера» з 01.04.2018 року.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вказаній кімнаті проживали у періоди: з 01.12.2016 року по 31.03.2017 року, з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року. Саме за ці періоди, на думку суду необхідно вираховувати оплату за комунальні послуги, а саме: за постачання холодної і гарячої води та електропостачання, за користування відповідачами кімнати № НОМЕР_3 у гуртожитку ТОВ «Соцсфера».

Отже, заборгованість відповідачів за періоди з 01.12.2016 року по 31.03.2017 року та з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року складає:

- за постачання електроенергії 1942, 17 грн. (21,57 + 199,82 + 219,1 + 296,86 + 233,1 + 240,48 + 297,16 + 266,94 + 267,14);

- за постачання холодної води 1050,72 грн. (15,85 + 140,56 + 131,45 + 163 + 129,6 + 136,82 + 133,4 + 55,83 + 144,21);

- за постачання гарячої води 2411,10 грн. (31,68 + 268 + 322,32 + 235,01 + 174,24 + 321,78 + 349,52 + 297,33 + 411,22).

З урахуванням 75-процентної знижки ОСОБА_1 як ветерану війни учаснику бойових дій, заборгованість складає:

- за постачання електроенергії 485,54 (1942, 17 1456,63);

- за постачання холодної води 262,68 (1050,72 788,04);

- за постачання гарячої води 602,77 (2411,10 1808,33).

В даному випадку вважаю, що розрахунок представника відповідача ОСОБА_3 є правильним стосовно того, що за основу при розрахунку гарячої та холодної води необхідно враховувати середні норми споживання води, встановлені рішеннями виконавчого комітету Запорізькоi міської ради вiд 28.11.2014 №474 «Про затвердження питомих норм споживання питної води у м. Запорiжжi» та від 01.12.2017 № 768 «Про затвердження питомих норм споживання питної води у м. Запорiжжi». Саме цими рiшеннями встановлені середні норми споживання води: норма споживання холодноi води в гуртожитках з загальними душовими на 1 особу - 3,802 (а не 2,4 як зазначав представник позивача) куб.м на місяць, гарячої - 2,585 (а не 1,6 як зазначав представник позивача) куб.м на місяць. Отже, середня норма споживання 2 особами води на мiсяць становила: холодноi: 3,802 х 2 = 7,604 куб.м, гарячої: 2,585 х 2 = 5,17 куб.м. І саме ці обсяги є граничними для застосування пільги.

Математичний розрахунок споживання відповідачами холодної та гарячої води у періоди з 01.12.2016 року по 31.03.2017 року та з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року свідчить, що останні не споживали холодної та гарячої воді більше норми, зазначених у вказаних рішеннях Запорізької міської ради. Наприклад, за грудень 2017 року: тариф становив 66,89 грн. за 1 куб.м гарячої води. З розрахунку позивача вбачається, що за 12.2017 було нараховано 321,78 грн. за цю послугу, а отже, нарахування було здійснено за 4,8 куб.м гарячої води (321,78 / 66,89 = 4,8). При цьому, середня норма споживання гарячої води на 2 осіб становила 5,17 куб.м.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про те, що відповідачі фактично користувалися кімнатою № НОМЕР_3 у гуртожитку ТОВ «Соцсфера» до липня 2021 року, тому вважаю за необхідне заборгованість за опалення рахувати за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року (відповідно до позовних вимог).

Отже, заборгованість відповідачів за опалення з урахуванням 75-процентної знижки ОСОБА_1 як ветерану війни учаснику бойових дій, за вказаний період складає: 1273,98 грн. (5096,14 заборгованість відповідно до розрахунку 3822,16 (75% знижка).

Таким чином, загальна заборгованість відповідачів складає: 5 350, 97 грн. (3 476 грн. (за найм житла) + 1273,98 грн. (за опалення) + 485,54 грн. (за постачання електроенергії) + 262,68 грн. (за постачання холодної води) + 602,77 (за постачання гарячої води)) 750 грн. (сплачені відповідачами кошти у лютому 2017 року).

Відповідно довідки, виданою начальником Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шабалою І. від 26.05.2021 року на виконання заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2020 року з ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 63690974 було стягнуто: 755,46 грн. у лютому 2021 році, 880 грн. у березні 2021 року, 880 грн. у квітні 2021 року, тобто всього: 2515 грн. 46 коп. На цей час вказане виконавче провадження закінчене через скасування судом заочного рішення.

Отже, з урахуванням вже стягнутих на користь позивача грошових коштів, сума загальної заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає: 2835 грн. 51 коп. (5350,97 2 515, 46).

Враховуючи, що представник позивача під час судового розгляду відмовився від позовної вимоги щодо виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімн. АДРЕСА_3 , тому суд її не розглядував.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені у процентному відношенні 13,42 % (2835,51Х100/21128,78), тому з відповідачів підлягає стягнення судовий збір у розмірі 257 грн. 80 коп. (1921Х13,42/100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 141, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 764, 810, 811, 813, 815 ЦК України, Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20.06.2018 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (, м. Запоріжжя, вул. Барикадна, 39) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за договором найму житлового приміщення і виселення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (69027, м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд. 39, , п/р НОМЕР_5 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) 3 669 (три тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн. 21 коп. заборгованості зі сплати за найм приміщення та комунальних платежів.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (69027, м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд. 39, , п/р НОМЕР_5 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) 333 (триста тридцять три) грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (69027, м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд. 39, , п/р НОМЕР_5 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) 333 (триста тридцять три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.11.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод