Справа № 585/2592/21
Номер провадження 2-н/585/350/21
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євтюшенкова В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Роменський завод Продтоварів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 51205,00 грн. та відповідно до ст. 117 КЗпП України виплатити середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку.

Заявник до заяви долучив довідку ТОВ «Роменський завод Продтоварів», згідно якої станом на 01.07.2021 р. заборгованість у ОСОБА_1 становить 51533,21 грн.

Крім того, у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про виплату на його користь середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, проте не зазначає його розмір.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: 1)заявлено вимогу про стягнення нарахованої,але невиплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів; 7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи, що у наказному провадженні можливе задоволення лише безспірних вимог, а також те, що наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви з метою уточнення відомостей та усунення розбіжностей, на думку суду вбачається спір, тому керуючись п. 3 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, перелік якої є вичерпним.

Згідно п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимоги статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається: документ, що підтверджує сплату судового збору.

За пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Середній заробіток за період затримки розрахунку, в розумінні Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95 - ВР та Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, не входить до поняття заробітна плата, а тому у заявника відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 - VI.

Відповідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ «Роменський завод Продтоварів нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 51205,00 грн. та відповідно до ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Керуючись ст. 164,165, 166 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом через Роменський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Роменського міськрайонного суду В. І. Євтюшенкова