Справа № 453/1719/21
№ провадження 6/453/48/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Брони А.Л.;

при секретарі судового засідання Бендеш А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області подання старшого державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лискової С.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

02.12.2021 року старший державний виконавець Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лискова С.Я. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов"язань, покладених постановою №453/1337/20, виданою 17.12.2020 року про стягнення штрафу в розмірі 10 200 грн.

Подання мотивує тим, що на виконанні Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває постанова Сколівського районного суду Львівської області від 17.12.2020 року, відповідно до якої визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушенні, передбаченоого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження".

Старший державний виконавець Федорика С.Я. у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про дату та час розгляду такого.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час розгляду даної справи не здійснювався.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги головного державного виконавця, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання, встановив наступне.

З матеріалів подання та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64377702 від 04.02.2021 року, вбачається що на виконанні Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває постанова Сколівського районного суду Львівської області (справа №453/1337/20), відповідно до якої визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушенні, передбаченоого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, якщо він він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду або рішенням інших органів.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначенні обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За змістом ч.4 ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається із матеріалів подання, такі не містять будь-яких відомостей про прийняття державним виконавцем заходів щодо виконання рішення, не зазначено, які обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України, не зазначено якими доказами підтверджуються такі обставини і яка є необхідність в тимчасовому обмеженні останнього у праві виїзду за межі України.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, підтвердження того, що боржник був повідомлений про його виклик до державного виконавця рекомендованим повідомленням, а також доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України, не виконавши зобов`язань.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням іншого органу (посадової особи), а вжиті головним державним виконавцем заходи по примусовому виконанню цих зобов`язань вичерпані та не принесли позитивного результату, а тому доводи подання є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 441, 258-261 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федорики С.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя