Справа № 486/1556/21
Провадження № 2/486/735/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Матіївій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

без участі сторін та третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2021 року орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що батьками неповнолітнього ОСОБА_1 , 2005 року народження, є ОСОБА_3 , яка рішенням суду від 22.05.2019 року позбавлена батьківських прав та відповідач ОСОБА_2 .. Оскільки батько дитини усунувся від виконання батьківських обов`язків, ОСОБА_1 , який є учнем державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей», залишилась без батьківського піклування, не забезпечений харчуванням та відповідним для його віку доглядом. Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області було з`ясовано, що ОСОБА_2 фактично працює та проживає в Російській Федерації, та повертатись до України не має наміру. При цьому телефоном повідомив, що не є біологічним батьком ОСОБА_1 , а забрав його в свою сім`ю, коли тому було 14 років, однак контакту з ним так і не встановив, оскільки у ОСОБА_1 проявлялась негативна поведінка. Підтвердив, що періодично спілкується з хлопцем, інколи надає йому грошові кошти, проте не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. У зв`язку з наведеним просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання сина на його користь, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, до його повноліття.

В судове засідання сторони не з`явились, просять розглянути справу без їх участі, представник позивача та третьої особи вказали, що підтримують позовні вимоги, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення позову в частині позбавлення його батьківських прав, проте зазначив, що не має наміру брати участь в матеріальному забезпеченні сина.

Оскільки матеріали справи містять достатньо даних щодо прав та взаємовідносин сторін, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного.

З копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Мати ОСОБА_1 , рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.05.2019 року, позбавлена батьківських прав (а.с. 13-16).

За повідомленням адміністрації Державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей» від 21.04.2021 року, учень групи № 43-сз ОСОБА_1 , 2005 року народження, залишився без батьківського піклування. Будучи зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , звернувся до майстра виробничого навчання з проханням допомогти поселитись в учнівський гуртожиток, оскільки за місцем його реєстрації проживає мати зі своїм співмешканцем, які ведуть асоціальний спосіб життя. Батько вихованням дитини не займається, хлопець поводить себе зухвало, завдання викладачів не виконує (а.с. 17).

Наказом служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №67 від 21.07.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено а первинний облік, як дитину, що залишилась без батьківського піклування (а.с. 20).

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 27.08.2021 року та копії довідки про реєстрацію місця проживання від 25.07.2019 року, неповнолітній ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 10. 11).

12.07.2021 року ОСОБА_2 склав заяву, яка була посвідчена приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, про те, що останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

У відповідності до вимог ст. 171 СК України, було з`ясовано думку ОСОБА_1 , щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно нього, який в заяві від 31.08.2021 року повідомив, що не заперечує проти цього (а.с. 21).

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 321 від 22.09.2021 року було затверджено висновок органу опіки та піклування Южноукраїнської міської Ради №321 від 22.09.2021 року згідно якого, орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, відносно сина ОСОБА_1 (а.с. 22-19).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 12.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька.

Частиною 2 ст. 152 СК України передбачено, що дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка батька дитини - ОСОБА_1 , суперечить вимогам ст.ст. 150, 152 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток.

У статті 155 СК України, закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 4 ст. 155 СК України регламентовано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі п.2) ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно положень п.15) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зі змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16) зазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.

На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до сина ОСОБА_1 , 2005 року народження, який з сином не спілкується, не забезпечує його матеріально, ухиляється від виконання обов`язків по його вихованню, не проявляє батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, що встановлено висновком органу опіки та піклування. На думку суду позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини.

Таким чином позовна заява органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, щодо неповнолітнього сина, підлягає задоволенню.

Одночасно позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок ОСОБА_1 , який буде відкритий у відділенні банку, після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями сімейного законодавства, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов Органу опіки та піклування, який поданий в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів, також підлягає задоволенню. При цьому, судом не приймається позиція відповідача, який фактично не визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів, оскільки позбавлення батьківських прав, не звільняє особу від обов`язку щодо утримання дитини.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На думку суду, запропонований позивачем розмір аліментів, у повній мірі відповідатиме вимогам закону, щодо забезпечення достатнього рівня життя, фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку дитини та прожитковому мінімуму, встановленому законом, для дітей відповідного віку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , 2005 року народження, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).

Таким є 24 вересня 2021 року (а.с. 1).

Частиною 2 ст. 133 ЦПКУкраїни визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення, і звільнення від сплати, встановлюються законом.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.14) ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

У разі коли в позовній заяві об`єднано кілька позовних вимог, згідно ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за кожну вимогу.

Враховуючи, що судом задоволено дві позовні вимоги: про позбавлення батьківських та про стягнення аліментів, судовий збір складатиме (908.00 + 908.00) = 1 816. 00 грн..

Керуючись ст.ст. 150, 152, 155, 164-166, 180, 181, 191 СК України; ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.09.2021 року і до його повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір розміром - 1 816.00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін