печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4388/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєва Т.Г.

при секретарі судових засідань - Ємець Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника: ОСОБА_1 по справі №757/3244/16-ц від 04.11.2016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Наконечний Ігор Михайлович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника: ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №757/3244/16-ц від 04.11.2016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме частиною першою ст. 441 ЦПК України визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутність, вимоги підтримав.

Суд, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича (надалі виконавець) перебуває виконавче провадження №59391193 з виконання виконавчого листа суду № 757/3244/16-ц від - .1.2016 року, що видав Печерський районний суд міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 6120778,05 грн.

25.06.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59391193, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї відомо неправдивих відомостей.

25.06.2019 копії вказаної постанови (вих. №409) направлено боржнику рекомендованим листом до виконання та до відома, за адресою вказаною у виконавчому документі.

25.06.2019 з метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено обтяження до відповідних реєстрів.

25.06.2019 разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем боржнику направлено виклик, яким боржника зобов`язано з`явитись до приватного виконавця та надати підтвердження виконання виконавчого документу або надати пояснення з приводу не сплати заборгованості, однак, боржник на виклик виконавця не з`явився.

З метою отримання інформації зареєстровані за боржником рахунки у банківських установах та встановлення місця роботи боржника приватним виконавцем неодноразово надіслано електронні запити до ДФС України.

Разом з цим, виконавцю не вдалось встановити рахунки боржника у банківських установах, рухоме та нерухоме майно.

16.12.2020 до приватного виконавця з письмовою заявою звернувся ОСОБА_1 та повідомив про неможливість виконати рішення суду, у зв`язку з важким матеріальним становищем, просив зупинити виконавче провадження, проте жодних доказів, які б свідчили гро те, що за станом здоров`я (або з будь - яких інших причин) він не має можливості працювати, а відповідно отримувати заробітну плату (доходи) та докази обставин, які б зумовлювали зупинення виконавчого провадження боржник не надав.

Так, виконавець вказує, що оцінюючи поведінку боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на відповідність встановленому Верховним Судом України критерію для обмеженння виїзду - свідоме діяння (бездіяльність) спрямоване на невиконання зобов`язання, слід звернути увагу на наступне.

Боржник є людиною працездатного віку, відкриває розрахункові рахунки у банківських установах, в тому числі для зарахування коштів в іноземній валюті (повідомлення АТ КБ «Приватбанк № 20.1.0.0.0/7-200331/3722 від 31.03.2020 та повідомлення АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 від 19.07.2019).

Крім того, відповідно до відповіді Державної прикордонної служби на електронний запит приватного виконавця про перетин боржником державного кордону України від 07.09.2020, ОСОБА_1 29.02.2020 та 03.03.2020 виїжав за межі України.

З врахуванням зазначеного, приватний виконавець, просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон особи - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 757/3244/16-ц від 04.11.2016. що видав Печерський районний суд міста Києва.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення: накладено арешт на все майно та кошти боржника, направлено запити до компетентних органів з метою встановлення наявності майна, за рахунок якого можливо звернути стягнення, проте, вимоги державного виконавця щодо виконання виконавчого напису, проігноровані, сума боргу залишається несплаченою.

Таким чином вбачається, що сума боргу боржником не погашена,за твердженням державного виконавця станом на день звернення до суду із поданням.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Звертаючись до суду з даним поданням, головний державний виконавець посилався на ті підстави, що боржником не вчиняються дії для виконання виконавчого документа, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та переховування майна, на яке передбачено звернення стягнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Окрім цього, суд вбачає, що державним виконавець направлялись виклики до боржника, разом з цим відомостей про отримання та реальності їх направлення в матеріалах справи відсутні. Також з наданих матеріалів, вбачається, що боржник подавав державному виконавцю заяву від 16.12.2020 про те, що ОСОБА_1 не має наміру ухилятись від виконання рішення, однак станом на сьогодні його виконати не може, у зв`язку з важким матеріальним становищем, що свідчить про те, що останній станом на день розгляду подання не вчиняв дій щодо ухилення від сплати боргу.

Таким чином, суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не надано доказів того, що він вчиняє, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України, а також доказів того, що вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 1-22, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника: ОСОБА_1 по справі №757/3244/16-ц від 04.11.2016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Т.Г. Ільєва