Справа № 390/1457/21
Провадження №2-о/390/47/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Магомедовій А.С.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 . В обґрунтування заяви зазначено, що до Кропивницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги звернувся неповнолітній ОСОБА_1 із приводу систематичного вчинення біологічним батьком ОСОБА_3 психологічного насильства. З 2008 року ОСОБА_3 не приймав участі у вихованні сина ОСОБА_1 , будь-якого спілкування між ними не було, однак після звернення до суду матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , останній у 2018 році звернувся до суду з позовом про встановлення порядку участі у вихованні дитини. Рішенням суду відмовлено у позбавленні батьківських прав, а Кропивницьким апеляційним судом було встановлено графік побачень батька з сином. 21.11.2020 року ОСОБА_3 разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 і представником ОСОБА_4 прийшли на зустріч із неповнолітнім ОСОБА_1 . Під час зустрічі, ОСОБА_3 вів себе при спілкуванні з сином відсторонено та незацікавлено, натомість ОСОБА_6 і ОСОБА_4 вели себе зухвало та агресивно щодо неповнолітнього ОСОБА_1 , зокрема вимагали від дитини негайно піти з ними, залякували його відповідальністю за невиконання рішення суду, принижували ОСОБА_5 у присутності сина. У решті дитина не витримала, рознервувалася та повідомила про своє категоричне небажання спілкуватися з батьком. Після чого, ОСОБА_1 почував себе пригніченим, виснаженим, втомленим, ображеним і приниженим. Вказані ситуації повторювалися під час наступних зустрічей батька з сином, а тому дитина була змушена звертатися до поліції. Відповідно висновків психолога зустрічі ОСОБА_1 із біологічним батьком та бабусею є психотравмуючими та мають ознаки психологічного насилля. Заявник вважає, що сукупність вищевказаних обставин свідчить про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 і його матері, а тому для забезпечення дієвого та ефективного їх захисту необхідно видати обмежувальний припис, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 : заборонити ОСОБА_3 наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , зокрема місця проживання: АДРЕСА_1 ., місця навчання: Соколівський ЗЗСО І-Ш ступенів Кропивницького району Кіровоградської області, розташованого за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Соколівське, просп. Соколівський 16, або будь-якого іншого місця проживання чи навчання ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; заборонити ОСОБА_3 ведення листування, телефонних переговорів із ОСОБА_1 або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник і його представник у судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили задовольнити.

Заінтересована особа та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви, оскільки вважають її необґрунтованою та недоведеною належними та допустимими доказами.

Опитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 повідомив суду, що він проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 і батьком ОСОБА_7 , проте у його житті з`явився ОСОБА_3 , який є його біологічним батьком. Рішенням суду визначено, що йому необхідно бачитися з ОСОБА_3 двічі на місяць, однак він не бажає бачитися та спілкуватися з біологічним батьком, оскільки під час вказаних зустрічей відбуваються сварки, ОСОБА_3 кричить на нього та його матір, а також шантажує їх штрафом державного виконавця, у разі відмови від побачення з ним, що змушує його ходити на зустрічі з ОСОБА_3 . Фактично між ним і ОСОБА_3 відбулося одне побачення віч на віч, під час якого він пішов купатися на річку, а ОСОБА_3 стояв на березі річки та записував щось на аркуші паперу, а потім пішов до держаного виконавця, тим самим залишив його одного купатися в річці. Інші зустрічі відбувалися біля будинку, де він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_3 постійно висловлював своє незадоволення, мовляв йому такі зустрічі не підходять, просив піти з ним в інше місце, однак він не погоджувався, оскільки боїться ОСОБА_3 , біля будинку почувається у безпеці. Він має батька та матір і не хоче спілкуватися з біологічним батьком.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_1 . Рішенням Кропивницького апеляційного суду встановлено графік побачень ОСОБА_3 з ОСОБА_1 , а саме кожну першу та третю суботи місяця. ОСОБА_3 приходить на зустрічі з сином разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 і представником ОСОБА_4 . Під час зустрічей батька з сином, ОСОБА_3 зовсім не цікавиться життям дитини, а лише користується правом визначеним судом, оскільки на одній із зустрічей ОСОБА_6 повідомила, що вони перетворять її життя на пекло до поки вона не забере з виконавчої служби виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_1 , так як ОСОБА_3 має інших дітей, яких також необхідно утримувати. Кожне побачення сина з батьком і його оточенням закінчується стресом для ОСОБА_1 , останній не бажає зустрічатися з батьком, перед кожним побаченням вона готує сина, дає йому кишенькові кошти та повідомляє, що кожні перша та третя суботи місяця це дні його зустрічей із батьком і відправляє сина на зустрічі з батьком. Під час однієї з таких зустрічей, ОСОБА_1 був змушений телефонувати на лінію 102 та викликати поліцію. Після вказаних побачень, вони були змушенні звернутися до психолога за допомогою. Вона фіксує побачення сина з батьком на відео за допомогою мобільного телефону, оскільки це не заборонено, будь-які права не порушує. Крім того, зазначила, що під час спільного проживання з ОСОБА_3 останній бив її, зокрема на четвертому місяці вагітності, а також після народження сина.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона є начальником служби у справах дітей Соколівської сільської ради, а тому її було запрошено бути присутньою під час зустрічей неповнолітнього ОСОБА_1 із його батьком ОСОБА_3 . Під час розмови з сином, ОСОБА_3 здійснював тиск на сина, зокрема казав йому, що є рішення суду, яким встановлено, що вони повинні зустрічатися в обов`язковому порядку, а у разі його відмови, його матір ОСОБА_5 будуть штрафувати. Перед вказаними зустрічами дитина не бажала спілкування з батьком, однак ОСОБА_3 та державний виконавець спілкувалися з дитиною та пояснювали, що існує рішення суду, а тому він зобов`язаний спілкуватися з батьком. ОСОБА_1 неодноразово писав на її ім`я заяви про небажання спілкуватися з батьком.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , яке видано 18.06.2007 року Центральним відділом РАЦС ГУЮ у Кіровоградській області, актовий запис №1191, де в якості батьків вказані ОСОБА_3 і ОСОБА_9 (а.с.10).

Довідка №2521 від 27.09.2021 року, яку видано виконкомом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, свідчить, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

10.06.2021 року ОСОБА_5 звернулася до ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України, тобто систематичне вчинення насильства щодо неповнолітнього ОСОБА_1 і ОСОБА_5 (а.с.12-13).

Згідно витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0001821 від 30.07.2021 року на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда зареєстровано кримінальне провадження за ст.126-1 КК України відносно ОСОБА_3 , який систематично вчиняє домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_5 та їх спільного сина ОСОБА_1 (а.с.14).

Висновок шкільного психолога Соколівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №253 від 11.10.2021 року, який виконано за запитом ОСОБА_5 , свідчить, що ОСОБА_1 легко йде на контакт, вільно викладає свої думки, охоче ділиться, що має емоційну прихильність до чоловіка матері, розповідає про спільне дозвілля, зацікавленість вітчима у його житті, довірливі відносини між ними. Під час бесіди він переконливо наголошує на тому, що категорично проти побачень з біологічним батьком далеко від дому. На такі побачення він ходить неохоче. ОСОБА_1 говорить, що не відчуває батьківського тепла та піклування, а тільки бачить поряд із собою чужого чоловіка, поряд із яким він відчуває дискомфорт, страх, тривожність. Після таких побачень довго зберігається нестабільний психо-емоційний стан. Біологічний батько не бере до уваги психологічний стан хлопчика, наполягає на побаченнях, що викликає супротив із боку сина, як реакція на насильницькі прояви у спілкуванні. Під час спілкування ОСОБА_1 із батьком ігноруються його потреби та почуття, що суперечить нормам спілкування та має різкий психотравмуючий вплив. Після таких побачень постійно виникає потреба у психологічній допомозі (а.с.15).

Висновок психолога №13/0521 від 14.05.2021 року свідчить, що на момент проведення психодіагностичних заходів було встановлено, що у хлопчика переважають емоція радості з періодичними проявами тривожності, злості, коли йдеться про його біологічного батька. Щодо матері та її чоловіка демонструє позитивне ставлення - любов, повагу. ОСОБА_1 категорично заявляє про небажання бачитись з батьком і однозначно зазначає, що хоче проживати зі своєю матір`ю та її чоловіком. Враховуючи вищезазначене реагування дитини на біологічного батька, подібні контакти можуть спричинити погіршення психофізичного стану ОСОБА_1 (а.с.16).

Висновок психолога №16/0621 від 05.06.2021 року свідчить, що ОСОБА_1 однозначно заявляє про небажання зустрічатись зі своїм біологічним батьком і його матір`ю. Має виражену емоційну прихильність до своєї матері та її чоловіка. Контакт із біологічним батьком, або згадування про нього, викликають у хлопчика різке погіршення психоемоційного стану, сльози. Зустрічі з біологічним батьком та його матір`ю (бабусею) мають для ОСОБА_1 різкий психотравмуючий вплив, що відбивається на психофізичному здоров`ї дитини. Після таких контактів виникає потреба у надані психологічної допомоги хлопчикові (а.с.17).

Висновок психолога №17/0621 від 09.06.2021 року свідчить, що ОСОБА_5 забезпечує побачення сина з біологічним батьком, але дитина має різко негативне ставлення до вищезазначеної особи та не бажає зустрічатись з ним взагалі. Спілкування ОСОБА_1 із біологічним батьком і бабусею є психотравмуючим для хлопчика та має ознаки психологічного насильства, адже викликає страждання у дитини, ігноруються потреби та почуття дитини. Внаслідок негативного впливу контактів хлопчика з біологічним батьком і його матір`ю у ОСОБА_1 погіршився психоемоційний стан, він проходить курс психокорекції засобами арт-терапії (а.с.18).

Висновок психолога №31/1021 від 03.10.2021 року свідчить, що на момент побачення з біологічним батьком ОСОБА_3 у ОСОБА_1 різко зростає тривожність, погіршується загальне самопочуття. Емоційний стан лабільний (нестійкий). Ці ознаки загострюються, коли до розмови намагається підключитись мати біологічного батька. Таке погіршення психофізичного стану хлопчика трапляється кожного разу після зустрічей із ОСОБА_3 і його матір`ю. Дитина не виявляє бажання бачитись з ним, однак вимушено погоджується на це. Біологічний батько та бабуся (мати батька) регулярно перебивають хлопчика, не бажають слухати про його страх і переживання, а їх звернення до дитини часто носять маніпулятивний характер. З метою збереження психологічного та фізичного здоров`я ОСОБА_1 необхідно звернути увагу на погіршення самопочуття дитини, після кожного вищезазначеного побачення, недопустимість примушування до психотравмуючих зустрічей, а також прохання самого хлопчика щодо надання йому психологічної допомоги (а.с.19, 176-180).

Згідно характеристики Соколівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №256 від 11.10.2021 року ОСОБА_1 навчається у Соколівській ЗШ із першого класу, характеризується позитивно, проте останнім часом помічено зміни поведінки, оскільки учень став нервовим, збудженим, вразливим і замкненим, складається враження, що його щось турбує. Під час бесіди з ОСОБА_1 стало відомо, що в його житті з`явився біологічний батько ОСОБА_3 , з яким він не хоче спілкуватися, однак через загрозу штрафу він змушений зустрічатися з біологічним батьком. Навчанням і поведінкою ОСОБА_1 постійно цікавляться його батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , біологічний батько ОСОБА_3 участі у шкільному житті дитини не приймає (а.с.20).

Відповідно письмових пояснень ОСОБА_1 наданих працівнику поліції 07.08.2021 року, останній вийшов на побачення з ОСОБА_3 , повідомив, що побачення відбудеться біля будинку, де він проживає, однак батько заперечив, оскільки їх зустріч знімають на відеокамеру, після чого ОСОБА_3 сперечався з ОСОБА_5 , шантажував її, врешті-решт ОСОБА_3 повідомив, що йому не підходить такий формат зустрічей, а тому пішов (а.с.21).

Акт державного виконавця від 02.10.2021 року свідчить, що в рішенні суду не визначено місця зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а тому вирішено, що побачення відбудеться у кафе в м. Кропивницький для нормального спілкування, проте сторона боржника категорично проти, а тому рішення суду не виконано (а.с.22).

Листом ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області №8424/111-3-202 від 04.10.2021 року повідомлено ОСОБА_5 , що 02.10.2021 року о 10.40 год. до чергової частини надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому здійснено виїзд на місце події нарядом групи реагування патрульної поліції. Вказане звернення внесено до ITC ІПНП ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП за реєстраційним номером 2503 від 02.10.2021 року, проводиться перевірка (а.с.23).

Згідно висновку виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького №2573/49-05-24 від 05.06.2018 року поведінку ОСОБА_3 розцінена, як ухилення від виховання та утримання дитини ОСОБА_1 , винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками (а.с.24-25).

В якості доказу на підтвердження обставин вказаних у заяві стороною заявника подано суду відеозаписи з відеокамери житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також мобільного телефона ОСОБА_5 , де зафіксовано зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 біля подвір`я вказаного будинку. 05.06.2021 року на зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були присутні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , начальник служби у справах дітей Соколівської сільської ради ОСОБА_8, державний виконавець Опря Ю.О., а також психолог Тараненко Р.К. 02.10.2021 року на зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були присутні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державний виконавець Опря Ю.О. , а також психолог Тараненко Р.К . Вказані відеозаписи підтверджують, що виконується рішення суду, проте нормального спілкування між сином і батьком не відбувається через суперечки між сторонами. Будь-яких підтверджень щодо наявності факту фізичного чи психологічного насильства з боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1 на відеозаписах не зафіксовано (а.с.26-28).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17.06.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про роз`яснення постанови Кропивницького апеляційного суду від 08.09.2020 року (а.с.39-40, 157-158).

На запит суду Відділенням поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області листом №9561/111-3-2021 від 08.11.2021 року надано копії відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що прибули за викликом ОСОБА_1 на лінію 102 за реєстраційним номером звернення 8503 від 02.10.2021 року, які досліджено у судовому засіданні, де зафіксовано приїзд наряду поліції за адресою: АДРЕСА_1 , де відбувалася зустріч ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на якій були присутні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державний виконавець Опря Ю.О., психолог Тараненко Р.К . ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що вийшов на побачення з ОСОБА_3 , однак спілкуватися з ним не бажає. Будь-яких підтверджень щодо наявності факту фізичного чи психологічного насильства з боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1 на відеозаписах не зафіксовано. Також надано наявну інформацію з бази даних ІПН «АРМОР» щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема щодо звернення ОСОБА_1 на лінію 102, звернення ВДВС про стягнення аліментів на користь ОСОБА_9 , вчинення ОСОБА_3 насильства в сім`ї щодо доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.52-56).

На запит суду Кропивницьким ВДВС у Кропивницькому районні Кіровоградської області ПСМУМЮ (м. Дніпро) надано лист №65458337/2 від 08.11.2021 року, яким повідомлено, що державною виконавчою службою заведено виконавче провадження АСВП №64705350 щодо примусового виконання виконавчого листа №404/3698/12 (№2/404/2538/18) виданого 04.12.2020 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, яким визначено ОСОБА_3 порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом періодичних побачень: 2 рази на місяць І та III суботи місяця з 10.00 год. до 17.00 год. При спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_1 та участі у його вихованні, батькові ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 , з якою проживає дитина, має створювати належні умови спілкування, що не перешкоджають нормальному розвитку дитини. Згідно матеріалів виконавчого провадження АСВП №64705350 державним виконавцем відкрито виконавче провадження постановою від 18.05.2021 року, а в подальшому: 05.06.2021 року ОСОБА_1 відмовився від побачення з ОСОБА_3 ; 18.06.2021 року відкладено проведення виконавчих дій через хворобу дитини; 01.07.2021 року відкладено проведення виконавчих дій, оскільки ОСОБА_1 перебував у туристичному поході в Закарпатській області; 17.07.2021 року відбулося побачення ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Постановою державного виконавця від 04.08.2021 року закінчено виконавче провадження. Постановою державного виконавця від 11.08.2021 року відновлено виконавче провадження. Акт державного виконавця від 02.10.2021 року свідчить, що в рішенні суду не визначено місця зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а тому вирішено, що побачення відбудеться у кафе в м. Кропивницький для нормального спілкування, однак сторона боржника категорично проти, тим самим рішення суду не виконано. Постановою державного виконавця від 07.10.2021 року накладено на ОСОБА_5 штраф у сумі 1700 грн. 13.10.2021 року відкладено проведення виконавчих дій, оскільки ОСОБА_1 перебував у туристичному поході на території Соколівської сільської ради. 03.11.2021 року відкладено проведення виконавчих дій, оскільки ОСОБА_1 перебував на лікарняному (а.с.57-148, 155).

21.11.2020 року ОСОБА_1 подав на ім`я начальника служби у справах дітей Соколівської сільської ради ОСОБА_8 заяву, згідно якої відмовився від побачення з батьком ОСОБА_3 21.11.2020 року (а.с.156).

Кропивницьким ВДВС у Кропивницькому районні Кіровоградської області ПСМУМЮ (м. Дніпро) надано лист №22538/19-9-23/2 від 10.11.2021 року, яким долучено відеозаписи з відеокамери житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мобільного телефона ОСОБА_5 , де зафіксовано зустрічі 07.08.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 біля подвір`я вказаного будинку. Під час побачення була присутня ОСОБА_5 , яка здійснювала відеофіксацію побачення батька та сина. Будь-яких підтверджень щодо наявності факту фізичного чи психологічного насильства з боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1 на відеозаписах не зафіксовано (а.с.165-166).

18.04.2021 року ОСОБА_5 подано заяву до Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області за фактом отримання погроз фізичної розправи від ОСОБА_6 , що також зафіксовано рапортом працівника поліції від 18.04.2021 року (а.с.170-171).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.04.2018 року визнано протиправною бездіяльність службових осіб Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 18.04.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 ч.1 КК України, а також зобов`язано начальника Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 18.04.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 ч.1 КК України (а.с.172-173).

Листами ГУНП в Кіровоградській області №27/К-971 від 17.09.2018 року та №27/К-1370 від 15.01.2019 року повідомлено, що на виконання ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.04.2018 року розпочато 07.05.2018 року кримінальне провадження №0000482 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 ч.1 КК України (погроза вбивством), досудове слідство тримає, будь-якого статусу ОСОБА_6 і ОСОБА_3 не мають (а.с.174-175).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Кропивницького РВ ДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) від 07.10.2021 року ВП №65458337 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с.194-196).

Відповідно ст.ст.51, 52 Конституції України: сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою; будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Згідно ст.141 СК України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ст.157 ч.5 цього Кодексу.

Пунктами 3, 6, 8, 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено: домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала особа) - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно ст.24 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За змістом ст.1 ч.1 п.7 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Стаття 26 частина 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно ст.1 ч.1 п.9 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 06.02.2020 року по справі №753/8626/19 провадження №61-15016св19 суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Відповідно ст.21 ч.1 п.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Аналіз цих норм права дає підстави для висновку, що суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має оцінити всі обставини та докази по справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд повинен встановити форму домашнього насильства, якому піддавався потерпілий, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року по справі №756/2072/18, від 09.12.2019 року по справі №756/11732/18, від 24.09.2020 року по справі №752/7631/19.

Проаналізувавши у сукупності докази по справі судом встановлено, що сторона заявника посилається на здійснення психологічного насильства з боку біологічного батька дитини - ОСОБА_3 в якості підстави для видачі обмежувального припису. На підтвердження вказаного до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_5 до ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 10.06.2021 року про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України, проте вказана заява лише містить обставини наведені заявником, які підлягають перевірці та підтвердженню. Долучений витяг із ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0001821 від 30.07.2021 року за ст.126-1 КК України також не може бути доказом вчинення домашнього насильства, оскільки ЄРДР є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, отже витяг із ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Надані стороною заявника висновки психолога свідчать, що психологами взято до уваги критичні відомості матері дитини щодо батька, інформація надана психологу обмежена, достовірність інформації не перевірена, проте взята до уваги для надання висновку, залишено поза увагою конфлікт між батьками та їх вплив на психологічний стан на час дослідження. Крім цього, висновки містять лише вказівку про небажання дитини спілкуватися з батьком, проте не містять чіткого визначення, які саме дії з боку батька прямо чи опосередковано становлять психологічне насильство щодо дитини.

Пояснення свідка ОСОБА_5 , що під час спільного проживання з ОСОБА_3 , останній бив її, зокрема на четвертому місяці вагітності, а також після народження сина, суд не бере до уваги, оскільки вказані події згідно пояснень свідка відбувалися у 2006-2007 роках, і жодним чином не стосуються обставин, які досліджуються судом у даній справі.

Пояснення свідка ОСОБА_8 лише свідчать про небажання ОСОБА_1 бачитись з батьком і не містять відомостей про вчинення фізичного чи психологічного насильства щодо дитини з боку батька.

Як вбачається з визначення, наданого у ст.1 п.17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство характеризується вчиненням кривдником умисних протиправних дій насильницького характеру із застосуванням фізичної сили, спричинення шкоди здоров`ю або життю постраждалої особи, залишення в небезпеці або в небезпечному для життя стані, незаконному позбавленні волі.

Належних, допустимих і достовірних доказів того, що ОСОБА_3 застосував відносно неповнолітнього ОСОБА_1 фізичну силу, або в будь-який спосіб спричиняв шкоду його здоров`ю чи життю, або ж поставив його під загрозу до матеріалів справи не долучено, отже відсутня вказана підстава для застосування обмежувального припису, передбаченого Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Будь-які конфліктні ситуації між батьками, сприймаються дітьми болюче, особливо в малолітньому віці, в силу їх вразливості, тому відкрите протистояння батька та матері завжди несуть дітям негативні наслідки та спричиняють їм психічні травми, проте для застосування заходів, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в даному випадку, такий конфлікт повинен мати ознаки домашнього насильства з боку батька стосовно сина або високого вірогідного ризику повторення фізичного та/або психічного насильства щодо дитини.

Згідно ст.1 п.14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство виявляється у словесних образах, погрозах, у тому числі щодо третіх осіб, приниженні, переслідуванні, залякуванні інших діях, які спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Психологічне насилля, в розумінні цього Закону, має місце за сукупності таких елементів: протиправності дій чи бездіяльності кривдника направлених на обмеження волевиявлення постраждалої особи; негативні психологічні наслідки для постраждалого, наявність причинного зв`язку між першим і другим елементом, умисел кривдника.

У справі не встановлено, що ОСОБА_3 ображав малолітнього сина ОСОБА_1 , погрожував чи залякував його або вчиняв інші умисні дії, направлені на порушення психологічної рівноваги дитини, обмеження його волевиявлення. Дії ОСОБА_3 вчинено в межах визначених рішенням суду про порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином.

Таким чином, стороною заявника на підтвердження факту насильства належних, допустимих і достатніх доказів суду не надано, а наведені заявником обставини не містять ознак фізичного чи психічного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», судом не встановлено фактів психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_1 , отже в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.12.2021 року.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул