Дата документу 12.02.2021 Справа № 332/2828/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2828/19
Провадження №22-ц/807/231/21
Головуючий в 1-й інстанції Марченко Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжі від 29 вересня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року в провадження Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЄ», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що у травні 2019 року позивачкою було отримано постанову Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження № 53263354 від 25.01.2017 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» заборгованості в розмірі 18306,04 грн. Виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису № 1779 від 17.12.2016 року, вчиненого ОСОБА_2 Приватним нотаріусом КМНО. Нікогосян Л.Г. вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню у зв`язку із тим, що: 1) в порушення вимоги п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відповідачем не направлялися вимоги щодо погашення заборгованості, а нотаріусом не було перевірено виконання цього пункту; 2) заборгованість за кредитним договором не є безспірною; 3) ніякого кредитного договору з ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» позивачка не укладала та договорів про відступлення права вимоги також.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжі від 29 вересня 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано наявність спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором та періоду виникнення заборгованості, що виключає законність вчинення виконавчого напису.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у жовтні 2016 року на адресу ОСОБА_1 ТОВ «ФК «РАНТЬЄ» була направлена вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань за вих. № L01.188.32547 із додатками у вигляді повідомлення про відступлення права вимоги, довідки-розрахунку заборгованості станом на 18.10.2016 року, довідки-розрахунку заборгованості станом на 30.09.2016 року, виписки про рух коштів по рахунку станом на 18.10.2016 року, що підтверджується описом вкладення в цінний лист (а.с. 105, 107-115).

На адресу ОСОБА_1 разом із вимогою направлялося Повідомлення про те, що між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» був укладений договір факторингу, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за зобов`язаннями за кредитним договором № L01.188.32547 (а.с. 108).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № L01.188.32547 від 13.10.2014 року, виданої Департаментом кредитного адміністрування ПАТ «Ідея Банк», станом на 30.09.2016 року заборгованість на тілом кредиту складає 14491,32 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями складає 2514,72 грн. (а.с. 108).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № L01.188.32547 від 13.10.2014 року, виданої директором ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ», станом на 18.10.2016 року заборгованість на тілом кредиту складає 14491,32 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями складає 2514,72 грн. (а.с. 109).

Згідно акту прийому-передачі прав вимоги, де боржник ОСОБА_1 за кредитним договором № L01.188.32547 від 13.10.2014 року, сума кредиту 15793 грн., заборгованість за основним боргом станом на 30.09.2016 року складає - 14491,32 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями станом на 30.09.2016 року складає - 2514,72 грн. (а.с. 110).

Згідно Заяви № 2.23/11-83 Директор ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» звернувся до Приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М. про вчинення виконавчого напису (а.с. 103-104).

17 грудня 2016 року Приватним нотаріусом КМНО Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис № 1779, яким було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ», якому ПАТ «Ідея Банк» на підставі договору факторингу № 30/09-1 від 30.09.2016 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № L01.188.32547 від 13.10.2014 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 01.02.2016 року заборгованість за період з 03.03.2016 року по 18.10.2016 року включно у розмірі: - 14491,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 2514,72 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; - 1300 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 18306,04 грн. (а.с. 8).

25.01.2017 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53263354 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» заборгованості в розмірі 18306,04 грн. (а.с. 7).

Згідно договору факторингу № 28/02-1, укладеного 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Серет» та ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» та Додатку № 2 до даного договору було відступлено право вимоги, в тому числі, за кредитним договором № L01.188.32547 від 13.10.2014 року (а.с. 122-125).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 02.10.2018 року, 29.06.2017 року Фактор змінив своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису позивач ставила під сумнів безспірність вимог стягувача останньою не надано. У жовтні 2016 року на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань за вих. № L01.188.32547 із додатками, що підтверджується описом вкладення в цінний лист. Дану вимогу ТОВ «ФК«РАНТЬЄ» направило за адресою проживання ОСОБА_1 , яка співпадає з адресою, яка нею була зазначена у позові, а саме: АДРЕСА_1 . Виконавчий напис було вчинено 17.12.2016 року, що свідчить про дотримання встановленого порядку вчинення виконавчого напису.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Хоча судом першої інстанції і зазначено про наявність в матеріалах справи доказів надсилання повідомлення вимоги позивачу у справі на адресу, яка співпадає з адресою її проживання зазначеної у позові, доказів отримання ОСОБА_1 зазначеної вимоги матеріали справи не містять.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» не довело належними та допустимими доказами отримання або ухилення від отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень договору, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника.

Що стосується доводів як позову, так і апеляційної скарги з приводу спірності заборгованості стягнутої за виконавчим написом нотаріусу, то слід зазначити, що у справі не тільки відсутні достовірні докази щодо тих документів, які надані були фінансовою установою нотаріусу, а і відсутній сам кредитний договір, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку заборгованості за договором.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, як порушення порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжі від 29 вересня 2020 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір, понесений позивачем підлягає стягненню з відповідача.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжі від 29 вересня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити

Визнати виконавчий напис від 17 грудня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 1779 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ», якому ПАТ «Ідея Банк» на підставі договору факторингу № 30/09-1 від 30.09.2016 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № L01.188.32547 від 13.10.2014 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 01.02.2016 року заборгованість за період з 03.03.2016 року по 18.10.2016 року включно у розмірі: - 14491,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 2514,72 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; - 1300 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 18306,04 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» на користь ОСОБА_1 768,40 грн. суму судового збору сплаченого за подання позовної заяви та 1152,60 грн. - суму судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 12 лютого 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков