Житомирський апеляційний суд
Справа №287/2225/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія 68 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 287/2225/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Винара Л.В. у м. Олевськ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України», починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 31.07.2010 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з нею. Зазначила, що на момент подачі цієї позовної заяви шлюб між нею та відповідачем не розірвано, проте відповідач припинив надавати допомогу на утримання дітей, яка необхідна для забезпечення їх належного розвитку та потреб. Вказала, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до повноліття сина ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно. Стягнення аліментів проводити з 18.12.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та стягнути із позивача на його користь судовий збір та витрати на правничу допомогу. Зазначає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є безпідставними, так як позивачка із дітьми проживає разом із ним у належній йому квартирі та діти перебувають на його повному утриманні. Вказує, що саме він купує продукти харчування, одяг, канцелярські приладдя для дітей, оплачує навчання у гуртках, сплачує за комунальні послуги тощо, про що надає відповідні квитанції. Наголошує на тому, що позивачка не довела, що діти проживають разом із нею.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що на теперішній час шлюб між нею та відповідачем розірвано, вона разом із дітьми проживає у своїх батьків, та сама утримує дітей, в той час як відповідач ухиляється від надання такої допомоги дітям. Вказує, що подані до апеляційної скарги квитанції про купівлю продуктів харчування, оплати комунальних послуг не свідчать про те, що ці витрати здійснювалися саме на дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.07.2010 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 42, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 7, 8).

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 30.03.2021 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 130-131).

Відповідно до довідки Олевської міської ради Житомирської області № 6389 від 12.11.2020 ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_2 , сини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно довідки Олевської міської ради Житомирської області № 5327 від 08.11.2021 ОСОБА_1 та її сини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , про що також свідчить Акт обстеження фактичного проживання особи від 08.11.2021, що складений комісією в складі депутата Олевської міської об`єднаної територіальної громади Мельника С.В, начальника ЦНАП Павленко Л.О за підписом ще двох сусідів.

Із інформації вчителя 2-А класу Олевської ЗОШ І-ІІІ ступенів та характеристики учня 5-Б класу цієї ж школи встановлено, що вихованням дітей займається виключно матір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, у частці від заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_1 разом із двома неповнолітніми дітьми фактично проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Олевської міської ради Житомирської області № 5327 від 08.11.2021 та Актом обстеження фактичного проживання особи від 08.11.2021.

А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що діти та позивач проживають у його квартирі за адресою АДРЕСА_1 , та перебувають саме на його утриманні, спростовуються наведеним.

Подані ОСОБА_2 квитанції про оплату продуктів харчування, засобів гігієни, канцелярського приладдя не свідчать про те, що ці товари були придбані для дітей. Разом із тим, серед поданих чеків більшість свідчать про переведення коштів на рахунки та погашення заборгованості за договором. Квитанції про оплату комунальних послуг не є доказом належного утримання дітей, які до того ж не проживають за адресою батька.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що квитанції та чеки на підтвердження доводів відповідача про утримання ним дітей, стосуються періоду розгляду справи в суді. Будь-яких доказів до моменту звернення позивачки до суду з цим позовом (18.12.2020 року) про понесені витрати відповідача на утримання дітей матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність правових підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей.

Колегія суддів зазначає, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому встановивши розмір доходу відповідача чи його відсутність, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір аліментів.

Так, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.

Відповідачем не заперечується, що він працює та має постійний стабільний дохід, інших утриманців чи зобов`язань не має.

Стягуючи аліменти, судом першої інстанції враховано, що аліменти стягуються на утримання двох дітей і такий розмір щомісячних виплат на утримання двох неповнолітніх дітей буде необхідним для забезпечення якнайкращих інтересів дітей.

Колегія суддів враховує, що відповідач є працездатною особою, будь-яких обмежень до праці відносно нього не встановлено, та ним не надано належних та допустимих доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, та вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, стягнувши аліменти у частці від доходу з урахуванням віку дітей від дня пред`явлення позову, як того вимагають приписи ч.1 ст. 191 СК України.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді