Справа № 654/1583/20
Провадження №2/654/257/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Петришак В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зміну розміру та способу стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

13 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. З посиланням на ст. 196 СК України позивачка просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 312819,09 грн, а також змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання двох дітей у розмірі по 2500 грн на кожну дитину, оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж сплачує на даний час.

Під час розгляду справи представник позивача адвокат Глигач А.С. позов підтримала з підстав, що у ньому зазначені.

Відповідач надіслав відзив, в якому висловив заперечення проти позову, зазначивши, що аліменти сплачував навіть більше, ніж визначено рішенням суду. З розрахунком заборгованості не згоден, оскільки кошти сплачував шляхом банківських переказів грошей з-за кордону, а тому не міг надавати квитанції державному виконавцю. Щодо збільшення розміру аліментів також не згоден, оскільки дана вимога позивачкою взагалі не обґрунтована.

Представник відповідача адвокат Димченко О.П. направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому доказів на підтвердження поважності причин неявки не надала.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим здійснити розгляд справи за відсутності сторони відповідача на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 14.09.2016 року і до досягнення ними повноліття.

На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Голопристанському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Судом встановлено, що відповідач аліменти на утримання дітей сплачує нерегулярно, станом на січень 2020 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 35441,51 грн.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

У відзиві відповідач зазначив, що аліменти сплачує регулярно, заборгованості не має, навпаки, станом на 01.02.2020 ним була здійснена переплата аліментів на 472,87 грн, проте надавати відповідні квитанції про сплату аліментів до виконавчої служби не мав можливості, оскільки перебував за межами України. Тобто фактично відповідач не погоджується з наданим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача про належне виконання аліментних зобов`язань з огляду на наступне.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Разом з тим, відповідач розмір заборгованості за аліментами в судовому порядку не оспорював.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яка видана у відповідності до положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5, та не спростованого відповідачем, вбачається нерегулярне виконання останнім встановленого судом обов`язку щодо сплати аліментів, даних, що така заборгованість утворилася із незалежних від боржника причин, матеріали справи не містять.

Приведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного суду у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Суд при вирішенні справи враховує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, та дійшов висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Крім того, суд враховує, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Таким чином, оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути пеню у розмірі, який дорівнює 100 відсотків заборгованості, тобто 35441,51 грн.

Щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів суд дійшов висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Із позовних вимог вбачається, що позивач просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму - 2500 грн на кожну дитину.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню низка норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач посилався на те, що отримує близько 2200 грн аліментів, що є недостатньою сумою для нормального забезпечення дітей; відповідач працевлаштований за кордоном на може сплачувати більше. Крім того, позивач зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину було підвищено з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є підставою для зміни розміру аліментів.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, оскільки зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для прийняття нового судового рішення. З розрахунку в/п №55311951 вбачається, що у періоди, коли боржник офіційно не працевлаштований, аліменти стягуються у розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, що відповідає положенням ч. 2 ст. 182 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір стягнутих за судовим рішенням судом аліментів відповідає чинному закону.

Таким чином, у справі відсутні достатні, належні і допустимі докази існування обставин на підтвердження підстав, визначених у статтях 181, 192 СК України для зміни розміру аліментів або зміни способу їх стягнення.

Зазначені позивачем підстави для зміни розміру аліментів не свідчать про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я її або відповідача.

Тобто позивач не довів обставини, які дають підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 279-283 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 14 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року в розмірі 35441 (тридцять п`ять тисяч чотириста сорок одну) гривню 51 копійку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2021 року.

Суддя В. М. Сіянко