Справа № 447/2663/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/811/1608/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: О.М. Ванівського, Н.О. Шеремети,

при секретарі: В.І. Симець

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради Львівської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

29.12.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради Львівської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що їхні батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були власниками житлового будинку, в АДРЕСА_1 . 12.08.2004 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 , яка є їхньою рідною сестрою. Після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на 1/2 частину спадкового майна - житлового будинку по АДРЕСА_1 . Інша частина цього будинку згідно закону належала на той час їхньому батькові ОСОБА_5 , який після смерті ОСОБА_4 прийняв спадщину Інші спадкоємці - діти спадкодавця ОСОБА_4 - син ОСОБА_3 , дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини не зверталися, не проживали разом з померлою на день відкриття спадщини, а тому спадщину після її смерті не прийняли. Після смерті батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є його діти, сторони спору, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в шестимісячний строк після смерті батька ОСОБА_5 звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням нотаріуса №534/02-31 від 21.06.2016 року. У зв`язку з наведеним звернулися до суду з позов, який просили задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності по 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що у спадкодавців не виникало право власності на будинок з господарськими будівлями, оскільки будинок не був введений в експлуатацію. За таких обставин, спадкоємець має право лише звернутися до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини, а не про визнання права власності на будинок. як спадкове майно. Крім того, відсутність можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме вімовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для відмови у позові. Зазначене свідчить про незаконність оскаржуваного рішення, яким визнано за позивачами право власності в порядку спадуквання на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 56 від 28 березня 1972 року ОСОБА_4 відведено земельну ділянку розміром 600 м2 в АДРЕСА_1 під індивідуальне житлове будівництво.

26 жовтня 1972 року між Відділом комунального майна виконкому Миколаївської міської ради та ОСОБА_4 укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно.

Відповідно до п. 9 зазначеного договору після закінчення будівництва зведені на земельній ділянці будівлі вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією міської Ради депутатів трудящих повної готовності зведених будівель, оформленої актом комісії.

Встановлено, що ОСОБА_4 за життя склала заповіт від 12 серпня 2004 року, яким усе своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько сторін у справі - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 05.04.2013 року право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 .

Встановлено, що лише 21.06.2016 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на майно, яке складається з частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов та визнаючи за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок право власності на такий підлягає визнанню в судовому порядку.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. п. 4.12, 4.14, 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, спадкові права позивачів на житловий будинок АДРЕСА_1 підлягають оформленню шляхом їх звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини.

Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину позивачі вправі звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відмови нотаріуса у видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , підстави для визнання права власності за позивачами на спадкове майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку відсутні.

Відмова суду у визнанні за позивачами права власності на спадкове майно не позбавляє їх спадщини, оскільки суд захищає порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, а позивачі не реалізували своє право на оформлення спадкового майна у встановлений Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спосіб, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 307/1044/15-ц.

З наведених мотивів рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради Львівської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

Н. О. Шеремета