Дата документу 27.08.2021
Справа № 334/2265/19
Провадження № 2/334/270/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Гнатюка О.М.,

при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Запорізькою місцевою прокуратурою №3 направлено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до обвинувального акту 11 листопада 2017 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Джилі МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Істоміна, рухаючись з боку вул. Рубана в напрямку вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжі. В районі будинку № 155 водій ОСОБА_2 зупинив керований ним транспортний засіб біля правого краю проїзної частини, в межах правої смуги руху.

В цей же час, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по лівій смузі проїзної частини вул. Істоміна в напрямку вул. Дніпропетровське шосе. В салоні зазначеного автомобілю перебувала пасажир ОСОБА_3 .

При наближенні автомобілю «Тойота» під керуванням ОСОБА_1 водій ОСОБА_2 , не переконався в безпеці своїх дій, діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також в порушення вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку...», відновив рух від правого краю дороги та почав виконувати маневр лівого розвороту не зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого виїхав на смугу руху автомобілю «Тойота» де скоїв зіткнення лівою бічною частиною кузова власного автомобілю із передньою частиною транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди: водій ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2712 від 01.12.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому переднього відрізка 4-ого ребра справа, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не було небезпечними в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, понад 23 день; саден в області лоба, в правій скроневій області, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Пасажир ОСОБА_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2761 М від 01.12.2017 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми лівого колінного суглоба, з розривом заднього рога медіального меніска, що призвело до необхідності часткового його видалення в області заднього рога, набряку м`яких тканин в області лівого колінного суглобу, що в сукупності кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 день; закритого перелому зовнішньої щиколотки лівого гомілковостопного суглобу без зміщення кісткових фрагментів, набряку м`яких тканин в області лівого гомілковостопного суглобу, в сукупності кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 день.

Порушення водієм ОСОБА_2 , згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-817 від 07.12.2017 року, вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Під час розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_3 подано позов до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 20468,84 грн. шкоди завданої здоров`ю, 100000 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла понесла витрати, пов`язані із лікуванням, придбання ліків в сумі 20468,84 грн. Внаслідок ушкодження здоров`я потерпіла зазнала моральних страждань, які оцінила у 100000 грн.

Потерпілим ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 3200 грн. шкоди завданої здоров`ю, 100000 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий зазнав втрату працездатності, яку оцінив у суму 3200 грн. Внаслідок ушкодження здоров`я потерпілий зазнав моральних страждань, які оцінив у 100000 грн.

Потерпілою ОСОБА_4 подано позов до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 254367,98 грн. матеріальної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №3023 від 21.12.2017 року матеріальна шкода, заподіяна власнику автомобіля ( ОСОБА_4 ) Toyota Avensis реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП, дорівнює ринковій вартості автомобіля і становить 254367,98 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та засуджено до покарання у вигляді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом. У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Частково задоволено цивільні позови: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3200 грн. шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та моральної шкоди в розмірі 30000 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 20468,84 грн. шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та моральної шкоди в розмірі 30000 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 194367,98 грн. майнової шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 6 березня 2019 року задоволено частково апеляційні скарги, вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя в частині цивільних позовів, призначено новий розгляд кримінального провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін.

08.05.2019 року позивачем ОСОБА_4 уточнено позов, відповідно до якого у справу залучено співвідповідачем ТДВ «Страхове товариство «Домінантна». Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «Страхове товариство «Домінантна»: страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 грн., франшиза 0 грн. З урахуванням уточнень просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 154367,98 грн., з ТДВ «СТ «Домінантна» на користь ОСОБА_4 100000 грн. відшкодування, 419,18 грн. 3% річних, 900 грн. втрат від інфляції, 5030,14 грн. пені, а всього на суму 106349,32 грн., судові витрати.

08.05.2019 року позивачем ОСОБА_3 уточнено позов, відповідно до якого у справу залучено співвідповідачем ТДВ «Страхове товариство «Домінантна». Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «Страхове товариство «Домінантна»: страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 грн., франшиза 0 грн. З урахуванням уточнень просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 98976,56 грн., з ТДВ «Страхове товариство «Домінантна» на свою користь витрати на лікування в розмірі 21492,48 грн., 109,52 грн. 3% річних, 193,43 грн. втрат від інфляції, 1286,59 грн. пені, а всього на суму 23081,82 грн., судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 3200 грн. шкоди завданої здоров`ю, 100000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_5 просили задовольнити позовні вимоги. У подальшому надали заяву про слухання справи за відсутності позивачів та представника.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та засуджено до покарання у вигляді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно з вказаним вироком 11 листопада 2017 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Джилі МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Істоміна, рухаючись з боку вул. Рубана в напрямку вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжі. В районі будинку № 155 водій ОСОБА_2 зупинив керований ним транспортний засіб біля правого краю проїзної частини, в межах правої смуги руху.

В цей же час, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по лівій смузі проїзної частини вул. Істоміна в напрямку вул. Дніпропетровське шосе. В салоні зазначеного автомобілю перебувала пасажир ОСОБА_3 .

При наближенні автомобілю «Тойота» під керуванням ОСОБА_1 водій ОСОБА_2 , не переконався в безпеці своїх дій, діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також в порушення вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку...», відновив рух від правого краю дороги та почав виконувати маневр лівого розвороту не зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого виїхав на смугу руху автомобілю «Тойота» де скоїв зіткнення лівою бічною частиною кузова власного автомобілю із передньою частиною транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди: водій ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2712 від 01.12.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому переднього відрізка 4-ого ребра справа, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не було небезпечними в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, понад 23 день; саден в області лоба, в правій скроневій області, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Пасажир ОСОБА_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2761 М від 01.12.2017 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми лівого колінного суглоба, з розривом заднього рога медіального меніска, що призвело до необхідності часткового його видалення в області заднього рога, набряку м`яких тканин в області лівого колінного суглобу, що в сукупності кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 день; закритого перелому зовнішньої щиколотки лівого гомілковостопного суглобу без зміщення кісткових фрагментів, набряку м`яких тканин в області лівого гомілковостопного суглобу, в сукупності кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 день.

Порушення водієм ОСОБА_2 , згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-817 від 07.12.2017 року, вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У частині другій статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із статтею 23 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч.4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

З урахуванням наведеного суд, вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення 3200 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілим було завдано моральну шкоду, та враховуючи характер та обсяг страждань кожного з потерпілих, конкретні обставини справи і наслідки, що наступили, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь кожного з потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_6 у розмірі 50000 гривень кожному.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У статті 26-1 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «Страхове товариство «Домінантна», що підтверджується полісом №АМ/2315813: страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 грн., франшиза 0 грн.

Оскільки вироком суду встановлена вина ОСОБА_2 у тому, що він порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження, суд вважає, що сума матеріальної шкоди, заявлена потерпілою ОСОБА_3 та витрачена на лікування обґрунтована та підлягає стягненню зі страхової компанії обвинуваченого в повному обсязі.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3023 від 21.12.2017 року матеріальна шкода завдана власнику автомобіля «Тойота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює дійсній ринковій вартості автомобіля та складає 254367,98 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням наведеного підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди в розмірі 154367,98 грн., з ТДВ «СТ «Домінантна» на користь ОСОБА_4 100000 грн. відшкодування,

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 7 червня 2017 року №6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

у пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на наведене, оскільки після настання страхового випадку ТДВ «СТ «Домінантна», постановлення обвинувального вироку, що набрав законної сили, до цього часу позивачам не виплачено страхового відшкодування, то суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, втрат від інфляції, пені на користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

В іншій частині вимог слід відмовити.

Процесуальні витрати позивачів не підтверджені документами, а отже не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст. ст.12,13, 76, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частково задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Задовольнити позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану втратою працездатності, в розмірі 3200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3 витрати на лікування в розмірі 21492,48 грн., 109,52 грн. 3% річних, 193,43 грн. - втрати від інфляції, 1286,59 грн. - пені, а всього на суму 23081,82 грн.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_4 100000 грн. - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, 419,18 грн. 3% річних, 900 грн. - втрати від інфляції, 5030,14 грн. - пені, а всього на суму 106349,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 154367,98 грн. - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя О.М. Гнатюк