Справа № 229/3736/20
Провадження № 2/459/171/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря судових засідань Савіцької Б.Б.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В :

19.08.2020 року позивачка звернувся до суду Дружківського міського суду Донецької області з даною позовною заявою, у якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 55 %прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та коштів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування позову зазначено, що 14.02.2020 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю перебуває на її утриманні. Починаючи з 08.08.2020 р. шлюбні стосунки у них з відповідачем були припиненими. Зазначає, що вона не має змоги працювати так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У зв`язку з цим, просить суд позов задовольнити та ухвалити рішення про примусове стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина, та коштів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 25.08.2020 р. дану справу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) передано на розгляд Червоноградського міського суду Львівської області.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської областівід 02.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 09.11.2020 року з повідомленням сторін, який в подальшому неодноразово був відкладений з процесуальних підстав, востаннє на 08.02.2021 р..

20.10.2020 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково та не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, та коштів на утримання дружини до досягнення сином трьох років у розмірі 500,00 грн.. Мотиви відзиву зводяться до скрутного матеріального становища відповідача, а саме: звільнення з місця праці, наявність професійного захворювання, проходження стаціонарного та амбулаторного лікування, необхідність знаної частини коштів на лікування та медикаменти.

05.11.2020 р. позивачка подала відповідь на відзив, мотиви якого зводяться до незгоди з доводами відповідача та їх спростування, як підстав, щодо його скрутного матеріального становища та не можливість в повному обсязі сплачувати кошти згідно позовних вимог. Окрім цього, своєю заявою про внесення змін до предмету позову просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 %прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та коштів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу).

06.11.2020 р. відповідач подав заперечення, мотиви якого зводяться до більш детального тлумачення обставин його скрутного матеріального становища, які були наведеними у відзиві на позовну заяву.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві з урахуванням заяви про внесення змін до предмету позову. Зазначила, що за п`ять місяців відповідач не платив жодних аліментів, не виходив на зв`язок, жодного разу не цікавився щодо дитини, лише один раз зателефонував і попросив її виписатись із квартири. Ствердила, що звернулася до суду з даним позовом по проханню відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення аліментів на дитини у розмірі 1/4 частки від його доходів, та просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення коштів на утримання дружини. Зазначив, що позивачка себе негідно поводила, систематично наголошувала на своєму небажанні залишатись проживати в м. Червонограді та вісім місяців фактично матеріально його використовувала щоб виносити дитину. На даний час він з сином не бачиться оскільки їх розділяє відстань у 1500 км.. З позивачкою вони не можуть знайти спільну мову. З 08.08.2020 р. нічим не допомагав позивачці оскільки остання втекла від нього.

Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2020 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 14.02.2020 р. Червоноградським МВ ДРАЦС ЗМУ МЮ (м. Львів).

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_2 від 06.08.2020 р.

З серпня 2020 р. дитина проживає за місцем проживання своєї матері (позивачки), тобто за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Олексієво-Дружківк№4106/07 від 07.09.2020 р..

Позивачка щомісячно отримує одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн., що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 14.01.2021 р.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_3 , довідки ФОП ОСОБА_7 від 04.01.2021 р. за №1, та повідомлення про прийняття працівника на роботу, відповідач офіційно працевлаштований на посаді столяра з 04.01.2021 р., його місячний оклад становить 6 200,00 грн..

Згідно листа КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» від 02.01.2021 р. за №759, копій витягів з історії хвороби та медичної картки амбулаторного хворого, відповідач систематично проходить амбулаторне та стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні даного медичного закладу, зокрема в період 2016-2020 рр. із захворюваннями, пов`язаними із роботою на попередньому місці праці ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля».

Як встановлено судом, тягар матеріального утримання дитини лежить на позивачеві, відповідач відповідних коштів на утримання сина та дружини добровільно не надає.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положенням ч.ч. 1, 2 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що відповідач не дотримується вимог даного закону, матеріально сина не утримує, враховуючи його позицію щодо готовності сплачувати аліменти, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, слід зазначити наступне.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що в обґрунтування небажання сплачувати кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, відповідач посилається на скрутне матеріальне становище зумовлене наявністю у нього захворювання, в підтвердження чого надав вказану вищемедичну документацію та інші документи. Проте вказані обставини, в силу вимог закону, та фактичні обставини справи жодним чином не свідчать про те, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років.

Інших правових та фактичних підстав, які б свідчили про наявність підстав, які б підтверджували неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років, суду не надано.

З урахуванням наведеного, враховуючи потреби позивачки та те, що дитина проживає разом з нею, остання здійснює догляд за малолітньою дитиною, її доходів не достатньо для самостійного утримання, відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, отримує постійне джерело прибутку, а томуможе надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьої років, відтак суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими.

Поряд з цим, заявлений до стягнення розмір коштів суд вважає необґрунтованим. Відтак суд приходить до висновку, що достатнім буде розмір коштів у виді 1/6 частини щомісячного доходу відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 1 681, 60 грн. (840,80 грн. + 840,80 грн.) від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.08.2020 р. до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.08.2020 р. і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х річного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 681, 60 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.02.2021 р.

Суддя: Н. Я. Отчак