Справа № 149/3012/20
Провадження №2/149/145/21
Номер рядка звіту 71
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А. Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого дитину було відібрано у матері без позбавлення батьківських прав. Після відібрання дитини відповідач своєї поведінки не змінила, про місце проживання сина та його розвиток не цікавиться, із заявою про повернення дитини до суду не зверталася. За таких обставин та приймаючи до уваги те, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання та підготовку до самостійного життя, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина.

Ухвалою суду від 06.01.2021 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано в Служби у справах дітей Хмільницької РДА, Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмові висновки про доцільність (недоцільність) позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 3), а також повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану № 5 від 05.07.2019, № 0 від 06.10.2020 (копії на а.с. 4-5, 6-7) встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням суду від 19.11.2019, що 23.12.2019 набрало законної сили (копія на а.с. 8-10)відібрано малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав, та передано дитину органові опіки та піклування. Вирішено питання про судові витрати.

Розпорядженням Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області № 402 від 27.12.2019 (копія на а.с. 11) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області № 39 від 07.02.2020 (копія на а.с. 12-13) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 влаштовано в прийомну сім`ю.

Відповідно до висновків органу опіки та піклування Хмільницької державної адміністрації Вінницької області № 329 від 04.12.2020, № 165 від 09.08.2021 позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним та буде в інтересах дитини.

Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами.

Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знайшов своє підтвердження, оскільки відповідач впродовж тривалого часу не цікавиться його місцезнаходженням, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином тобто фактично відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виховання сина та свідомого нехтування своїми обов`язками.

Суд приймає до уваги висновки органу опіки та піклування Хмільницької державної адміністрації Вінницької області, оскільки такі висновки узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи,а також висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина, що відповідатиме інтересам дитини.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 263-265, 273, 280-282, 353, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олійник І. В.