П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/14379/19

Номер провадження 22-ц/804/558/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Попової С.А.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2020 року, у складі судді Ковтуненко В.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради

про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (або в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, або суму, передбачену законодавством України, починаючи стягнення з червня 2015 року і до вересня 2019 року, за вирахуванням 1800 грн, що сплачені відповідачкою.

Позовна заява мотивована тим, що з 12 червня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 травня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З червня 2015 року дитина проживає з позивачем, з квітня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 почала брати дитину на декілька днів на місяць. 23 липня 2018 року ОСОБА_2 подала заяву про видачу судового наказу та судовим наказом від 26 липня 2018 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини (справа № 266/4143/18). Оскільки дитина фактично залишилась на утриманні позивача, він теж звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу та судовим наказом від 12 листопада 2018 року стягнуто аліменти з відповідачки на його користь на утримання дитини (справа № 263/15123/18). З червня 2015 року до квітня 2018 року ОСОБА_2 не приймала участі у вихованні та утриманні дитини. Позивач неодноразово звертався в усній формі до відповідачки про надання коштів на утримання дитини, вона не відмовлялась їх надати, але надала за весь період тільки 1800 грн. Позивач вважає, що аліменти необхідно стягнути з відповідачки у твердій грошовій сумі, оскільки вона має нерегулярний дохід. Інших утриманців відповідачка немає, працездатна, стан здоров`я дозволяє працювати, тому вона має можливість сплачувати аліменти на утримання їх дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що він вживав заходів щодо отримання аліментів за період вказаний ним у позовній заяві, як і не доведено факту ухилення відповідача від такого обов`язку, та ухилення від виховання дитини.

Суд виходив з того, що судовий наказ про стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_2 скасований за нововиявленими обставинами, а судовий наказ про стягнення з позивача ОСОБА_1 є чинним та не скасований. Позивач у позовній появі просить стягнути аліменти за період з червня 2015 року, але у поясненнях у судовому засіданні зазначив, що дитина проживала із ним з часу розірвання шлюбу, тобто з травня 2016 року.

Судом не прийнято до уваги надані позивачем довідки з дитячого садку, акту про фактичне проживання, оскільки вони датовані 2016-2018 роками та вказані факти вже були предметом дослідження при розгляді справи про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

24 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів, з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2020 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 січня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради про стягнення аліментів за минулий час, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи з його повідомленням відмовлено.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом не враховано, що син ОСОБА_4 проживав з позивачем з народження до травня 2017 року, з травня 2017 року до вересня 2019 року жив з позивачем та відповідачкою тиждень через тиждень.

Судом залишено поза увагою, що сторони мали усну домовленість про те, що відповідачка буде давати кошти на утримання дитини та на такі умови відповідачка повністю погодилась, свідками чого є члени родини позивача та його близькі. За весь час проживання дитини з батьком відповідачкою надано на утримання дитини лише 1800 грн.

Судом за власною ініціативою та безпідставно залучено до участі у справі третю особу - Службу у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради.

Вказує, що судом залишені поза увагою відповідь ДНЗ № 21 «Веселка» від 19 березня 2019 року, яка підтверджує, що дитину влаштовано до дитячого садку позивачем та дитина постійно мешкала з батьком, а також не враховано акт про фактичне проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , виданий комітетом самоорганізації населення «Сонячний», та довідку лікаря КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м.Маріуполя» про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворів, але за допомогою звертались лише батько та бабуся.

Вказує, що судом не були запрошені та опитані свідки сторін.

Зазначає, що заяву про розгляд справи без участі відповідачки та її представника надано наприкінці розгляду справи.

Суд помилково виходив з обставин, що встановлені в ухвалі Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2019 року у справі № 263/15123/18, яку постановлено без його участі. На теперішній час дитина більше року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка з червня 2018 року отримує аліменти, а судом невірно встановлено, що дитина повністю перебуває на її утриманні.

Вказує, що ОСОБА_2 надає суду неправдиву інформацію та вводить суд в оману. Так, відповідачка просила стягнути з позивача витрати на правову допомогу, яка надавалась їй за рахунок держави. Позивач продовжує сплачувати аліменти, в повному обсязі сплачує за медичні послуги та відвідує лікарів з дитиною, купує одяг, взуття та часто бере дитину до себе, а відповідачка відмовляється поліпшувати стан здоров`я дитини.

Звертає увагу на те, що судовий розгляд справи тривав більше року, кількість судових засідань була мінімальною.

Відзив на апеляційну скаргу

На виконання статті 360 ЦПК України відповідачкою ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подано.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення частини 13 статті 7, частини 4 статті 274, частини 1 статті 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 12 червня 2013 року зареєстрували шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 196 від 12.06.2013 року та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11 червня 2013 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 199 від 11 червня 2013 року. Батьками вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 травня 2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Прізвище ОСОБА_2 - залишено ОСОБА_1

Судовим наказом Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2018 року, з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2018 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2018 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2018 року, відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2019 року, скасовано судовий наказ від 12 листопада 2018 року виданий Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з копії судового наказу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2018 року у справі № 266/4143/18, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав чинності 26 липня 2018 року, виданий 23 серпня 2018 року (а.с.16).

Відповідно до копії судового наказу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2018 року у справі № 263/15123/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі ? частини її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягнення ним повноліття, починаючи з 05 листопада 2018 року. Судовий наказ набрав чинності 12 листопада 2018 року, виданий 23 серпня 2018 року (а.с.15).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 12 листопада 2018 року про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

Скасовано судовий наказ від 12 листопада 2018 року по цивільній справі № 263/15123/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.63-64).

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2018 року у справі № 266/ 4143/18 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого цим же судом від 26 липня 2018 року відмовлено (а.с.59-60).

Надані позивачем до матеріалів справи копії акту про фактичне проживання від 01 листопада 2018 року № 142/08, складеного КСН «Сонячний», довідки від 11 травня 2016 року № 56 та листа № 270 від 19 березня 2019 року Комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу «Ясла-садок № 21 «Веселка» Управління освіти Маріупольської міської ради», довідки лікаря від 30 липня 2020 року, відповідно щодо проживання дитини за адресою місця проживання позивача, оформлення дитини у дитячий садок та відвідування його, перебування дитини ОСОБА_3 на обліку у дитячій поліклініці ЦПМСД № 2 не підтверджують факт ухилення відповідачки від сплати аліментів (а.с.12-14, 46).

Доводи апеляційної скарги позивача щодо не виклику судом свідків, спростовуються поясненням позивача у судовому засіданні 14 грудня 2020 року про відсутність необхідності допиту свідків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів за минулий час, суд першої інстанцій правильно виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття ним заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, які він не міг одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції прийшла до висновку, що позивач ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на підтвердження умисних дій відповідачки ОСОБА_2 , спрямованих на ухилення від сплати аліментів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2020 року - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

С.А.Попова