ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2204/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/1200/21 Категорія: 301030300 Скирда Б. К.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Гончар Н.І., Новіков О.М.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - гаражний кооператив «Дніпро»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Васяновича В.В. на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.10.2021 (повний текст складено 19.10.2021, суддя в суді першої інстанції Скирда Б.К.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору гаражний кооператив «Дніпро», про визнання права власності на гараж в силу набувальної давності,

в с т а н о в и в :

у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на капітальний гараж № НОМЕР_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) в автогаражному кооперативі «Дніпро» в місті Каневі Черкаської області, припинивши право власності ОСОБА_2 на це майно, мотивуючи про те, що 02.08.2010 вона у відповідача придбала цей гараж та з вказаної дати продовжує відкрито ним володіти. Відповідач пообіцяв їй оформити технічну документацію на гараж та потім укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. З 02.08.2010 відповідач передав їй технічну документацію на гараж, ключі, написав заяву про вихід з членів автогаражного кооперативу «Дніпро» у зв`язку з продажем гаража. Вона, в свою чергу, написала заяву з проханням прийняти її в члени автогаражного кооперативу «Дніпро» у зв`язку з купівлею гаража від 02.08.2010 та отримала технічний паспорт на гараж. Однак, в кінці 2010 року позивач втратила контакт з відповідачем. Наразі договір про купівлю гаража не укладено і знайти відповідача за останнім відомим місцем проживання неможливо.

З 02.08.2010 позивач публічно опікувалася гаражем, проводила поточні ремонти, здійснювала оплату всіх належних платежів, в тому числі, і сплату членських внесків, витрат з електропостачання та ін. За весь час відкритого володіння гаражем власник ні разу не пред`явив позивачу вимоги щодо повернення своєї власності. На час подання позову позивач продовжує відкрито, публічно, безперервно володіти чужим нерухомим майном понад 10 років, що є підставою для визнання за нею права власності на нього за набувальною давністю.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.10.2021 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що позивач не довела існування підстав для визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Васянович В.В. 11.11.2021 через відділення поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що суд у підготовчому провадженні мав задовольнити позовні вимоги у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Суд мав ухвалою вирішити заяву відповідача про визнання позову. Позивач довела існування усієї сукупності правових елементів для визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Відзиву до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про визнання права власності на майно вартістю 57906,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2005 відповідач ОСОБА_2 є власником гаража № НОМЕР_3 , який знаходиться в автогаражному кооперативі «Дніпро» м. Канів, Черкаська область; форма власності - приватна (а.с.18).

З довідки гаражного кооперативу «Дніпро» №03/21 К від 18.05.2021 вбачається, що позивач ОСОБА_3 придбала в гаражному кооперативі «Дніпро» капітальний гараж № НОМЕР_1 02.08.2010 та продовжує публічно та відкрито володіти ним на момент звернення з цим позовом до суду (а.с.24).

Згідно з довідкою гаражного кооперативу «Дніпро» №02/21 К від 18.05.2021 ОСОБА_4 є членом гаражного кооперативу «Дніпро» з 02.08.2010 і володіє на території кооперативу капітальним гаражем № НОМЕР_1 (а.с.23).

У матеріалах справи міститься технічний паспорт гаража № НОМЕР_1 , виданий гаражним кооперативом «Дніпро», про те, що власником гаража № НОМЕР_1 є ОСОБА_4 (а.с.21-22).

З копії свідоцтва про зміну імені від 12.12.2014 серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.7).

Із заяви ОСОБА_2 , яку він написав на ім`я голови правління «Дніпро» 02.08.2010, вбачається, що в зв`язку з продажем гаража він просив виключити його з членів кооперативу (а.с.12).

Згідно заяви позивача ОСОБА_4 , написаної на ім`я голови кооперативу «Дніпро» 02.08.2010 вбачається, що у зв`язку з купівлею гаража № НОМЕР_1 вона просила прийняти її в члени кооперативу (а.с.13).

Позивач стверджує про те, що з моменту досягнення домовленості про купівлю гаража у 2010 році вона відкрито, безперервно та добросовісно володіє цим майном, що, на її думку, є підставою для визнання за нею права власності за набувальною давністю на зазначений об`єкт нерухомості.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи та які у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинен довести позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Такі ж за змістом висновки слідують з постанови ВП ВС від 14.05.2019 у справі №910/17247/17.

У даному випадку для підтвердження законності об`єкту володіння та добросовісності заволодіння чужим майном позивач вказала на те, що вона придбала у відповідача гараж, однак з незалежних від неї причин не переоформила право власності на це майно на себе та не оформила відповідний договір купівлі-продажу.

Проте, в даному випадку слід врахувати, що попри вищенаведені доводи позивача у справі, юридичним власником спірного гаража весь час лишався і наразі є відповідач ОСОБА_2 , на якого було зареєстроване право власності на майно, попри його використання позивачем, тобто стверджувати про те, що позивач добросовісно заволоділа спірним об`єктом нерухомості підстав не має, адже вказане майно не вибувало з права власності відповідача, отже позовні вимоги у справі є безпідставними, про що вірно вказано судом.

Отже скаржник помилково зазначає, що позивач довела існування усієї сукупності правових елементів для визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Усі апеляційні доводи скаржника про помилковість таких висновків не свідчать, адже не доводять вибуття спірного майна з права власності відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника у справі на визнання позовних вимог відповідачем, оскільки суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні.

Вказана правова позиція зазначена в постанові ВС від 15.06.2020 у справі №588/1311/17.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.10.2021 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.10.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору гаражний кооператив «Дніпро», про визнання права власності на гараж в силу набувальної давності - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.12.2021.

Суддя-доповідач

Судді