Справа № 308/8146/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Луцак В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», стягувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі №308/8146/15-ц. Заяву обґрунтовує тим, що 21.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області постановлено рішення по справі №308/8146/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №500967403.

21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500967403.

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1-КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500967403.

16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500967403. Враховуючи наведене вважає, що є всі підстави для заміни стягувача по вказаній справі на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у прохальній частині заяви просить розгляд заяви про заміну сторони у справі здійснювати без участі представника заявника, що суд вважає за можливе.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, але у відповідності до ч.3 ст. 442 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи №308/8146/15-ц, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500597403 від 16.12.2014 р. у розмірі 129070,80 грн., з яких: 110802,37 грн. сума заборгованості по тілу кредиту; 6997,63 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 10470,80 грн. сума комісії; 800,00 грн. сума штрафу за порушення зобов`язань, а також сплачений судовий збір у 1290,71 грн.

14.01.2016 року представником позивача ОСОБА_2 отримано виконавчий лист, про що міститься розписка у матеріалах справи.

Відповідно до договору факторингу №1 від 21 червня 2016 р. укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (Фактор), Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору (а.с. 90-95).

Згідно Витягу Додатку №1 до Договору факторингу від 21 червня 2016 року Фактору Клієнтом передано права вимоги до ОСОБА_1 за договором №500597403 від 16.12.2014р.

Факт набуття прав вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» підтверджується договором факторингу №1 від 21.06.2016 р. та копією платіжного доручення №19339 від 21.06.2016 року.

Крім того, згідно Договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» (Фактор), Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору (а.с. 75-85).

Згідно Додатку №1-1 до Договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 р. Клієнт передав Фактору право вимоги до ОСОБА_1 за договором №500597403 від 16.12.2014р. (а.с. 72-74).

Факт набуття прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» підтверджується Договором факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 р. та платіжним дорученням №88 від 27.12.2018.

Крім того, 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (Первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, згідно якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а Новий кредитор зобов`язується прийняти Право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору (а.с. 62-71).

Згідно Додатку №1-1 до Договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року Первісний кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА») передав Новому кредитору (ТОВ «Вердикт Капітал») право вимоги до ОСОБА_1 за договором №500597403 від 16.12.2014р. (а.с. 58).

Факт набуття прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджується договором про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року та копією платіжного доручення №10 від 22.01.2019.

Згідно п. 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд змінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

У відповідності до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із змісту ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та підтверджено постановою Верховного суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Враховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що судове рішення у справі № 308/8146/15-ц про задоволення вимог кредитора не виконане боржником і не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежить цивільних прав учасників спірних правовідносин, відтак дійшов висновку що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» підставна та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 55, 258, 260, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», стягувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача), - задовольнити.

Замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б) щодо виконання рішення у справі №308/8146/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило