Провадження №22-ц/812/209/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи 473/3350/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ротар М.М., в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час її навчання.

Позивачка зазначала, що відповідач є батьком ОСОБА_3 . Повнолітня донька навчається у Державному навчальному закладі «Миколаївське вище професійне училище технологій та дизайну» третього атестаційного рівня за ступеневою професійно-технічною освітою на денній формі навчання з 28 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року на 2 курсі за професією/спеціальністю «Перукар (перукар-модельєр)», основа навчання бюджетна.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. ОСОБА_2 просить суд стягувати на свою користь з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до закінчення дочкою навчання.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено, стягувати з відповідача, аліменти на утримання повнолітньої доньки на користь її матері позивачки ОСОБА_2 , в розмірі 1/10 частки його заробітку щомісячно з 01 жовтня 2020 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до 23 років та при умові продовження навчання. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Розподілено судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати частково та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення дитиною навчання, не більш ніж до 23 років при умові навчання.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є батьками доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 3).

Позивачка ОСОБА_2 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , де разом з нею проживають її доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2020 року (а.с. 32).

Згідно довідки ОСОБА_3 навчається у Державному навчальному закладі «Миколаївське вище професійне училище технологій та дизайну» третього атестаційного рівня за ступеневою професійно-технічною освітою на денній формі навчання з 28 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року на 2 курсі за професією/спеціальністю «Перукар (перукар-модельєр)», основа навчання бюджетна, що підтверджується довідкою Державного навчального закладу «Миколаївське вище професійне училище технологій та дизайну» від 24 вересня 2020 року № 750/20.

Відповідно до договору № 248/20 від 01 вересня 2020 року ОСОБА_3 навчається на курсах цільового призначення «Інтенсивне моделювання у Державному навчальному закладі «Миколаївське вище професійне училище технологій та дизайну» з терміном навчання п`ять місяців за загальною вартістю 4500 грн. (а.с.6).

З довідки про доходи, виданої ОСОБА_3 , вбачається, що вона навчається в «Миколаївському вищому професійному училищі технологій та дизайну» на бюджетній формі навчання та отримує щомісяця стипендію в розмірі 490 грн. та отримала одноразове матеріальне заохочення в розмірі 800 грн.(а.с. 37).

Відповідач є працездатною особою, працює в ТОВ «Корпорація «Бугські карьєри» та отримує нараховану заробітну плату, так у вересні та жовтні 2020 року йому нараховано 2259 грн. та 3358 грн. відповідно (а.с. 28).

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, а також з факту досягнення дитиною повноліття й продовження нею навчання, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд встановив та врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Забезпечення ж її утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки, на період його навчання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2020 року і до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років, суд першої інстанції виходив з майнового положення сторін, з того, що відповідач працездатний, є платником аліментів на іншу дитину у розмірі ј частки від його доходів, а також наявності можливості у батька надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, оскільки остання навчається, у зв`язку з чим, потребує такої матеріальної допомоги батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_3 на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.

Враховуючи наведені судом обставини, а також те, що донька ОСОБА_4 навчається на бюджетній формі навчання, отримує стипендію, наявності можливості у батька надавати матеріальну допомогу, колегія суддів, погоджується з встановленим судом розміром аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/10 частини його доходу на період навчання.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на невідповідність довідки про доходи відповідача встановленим стандартам, не спростовує фактичні данні, які містяться в даній довідці.

Також в апеляційній скарзі позивачка зазначає про наявність у відповідача на праві власності будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки сільськогосподарського призначення. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, належний відповідачу будинок перебуває в користуванні позивачки, де вона зареєстрована та проживає з дітьми. Щодо отримання доходу від використання земельної ділянки, то з нього також підлягає стягненню встановлені судом аліменти. Крім цього, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених кодексом.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 15 лютого 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова