РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2873/21

№ 2/183/2624/21

16 серпня 2021 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 4200 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 01 березня 2021 року собака відповідача задушила його птицю, а саме: 10 дорослих курей та 4 дорослих качки, що знаходились в курятнику за адресою: АДРЕСА_1 . Працівниками Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області була проведена перевірка обставин події, опитана громадянка ОСОБА_2 , якій належить собака і яка пояснила, що дійсно її пес породи «московська вартова» вирвався з повідка під час прогулянки та побіг до курятника позивача. Відносно відповідача було складено протокол за ч.2 ст.154 КУпАП. Позивач зазначає, що середня ринкова вартість дорослої курки становить 300-400 грн. Оскільки вбито 14 птиць розмір майнової шкоди складає 4200 грн.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову. Зазначила, що дійсно її пес був без намордника та задушив птицю позивача, проте не в такій кількості, як вказав позивач. В результаті подій загинуло 3-4 птаха. Крім того, ціна значно завищена позивачем. Вона пропонувала відшкодувати кошти позивачу, приблизно на 1000 грн. у добровільному порядку, проте він відмовився.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

01 березня 2021 року належна відповідачу собака у курятнику, який належить позивачу та розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , задушила курей та качок. Вказані обставини визнані сторонами, тому у відповідності до ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відомостей про кількість загиблих птахів та вартість суду не надано.

На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві позивачем надано один доказ висновок поліції від 10 березня 2021 року.

У вказаному висновку зазначено, що 01 березня 2021 року до Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 01 березня 2021 року о 15:30 годин, собака ОСОБА_2 , задушила 10 курей та 4 качки, що знаходились в курятнику за адресою: АДРЕСА_1 . Опитана ОСОБА_2 , пояснила, що її пес породи «Московська Вартова» вирвався з повідка та побіг до курятника, вину свою визнає, оскільки собака була без намордника. Відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 154 КУпАП.

При вирішенні позовних вимог суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 180 ЦК України, визначає, що тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», тварини - біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові.

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої та восьмої статті 9 вказаного Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Отже, відповідач, яка утримувала собаку породи «Московська Вартова», яка віднесена чинним законодавством до джерела підвищеної небезпеки, мала б нести відповідальність незалежно від вини за майнову шкоду, заподіяну позивачу внаслідок дій цієї тварини.

Як встановлено у ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Обов`язок довести розмір спричиненої майнової шкоди покладено на потерпілого (у даному випадку позивача).

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що з вини належної відповідачу собаки загинуло 14 птахів ( 10 кутей та 4 качки), вартість яких складає 4200 грн. Проте, на підтвердження цієї обставини позивачем не надано жодного доказу.

Висновок поліції містить відображення змісту заяви ОСОБА_1 про обставини події; позицію ОСОБА_2 . Проте у ньому не зазначено відомостей про встановлену кількість загиблої птиці, відсутні відомості про розмір спричиненої майнової шкоди.

Пунктами третім - четвертим частини п`ятої ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З метою сприяння позивачу у реалізації його прав, у судовому засіданні 10 червня 2021 року було роз`яснено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, роз`яснено наслідки неподання доказів. У наступне судове засідання, яке відбулося 16 серпня 2021 року позивачем жодного доказу не надано, не заявлено клопотання про витребування доказів; на питання суду про те, чим підтверджується розмір спричиненої йому майнової шкоди, позивач чітко та однозначно відповів: «Нічим».

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до статей 77,78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даній справі суд вживав заходів для забезпечення сторонам рівних можливостей щодо надання доказів.

Позивач належними та допустимими доказами не довів розмір спричиненої йому майнової шкоди, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, а позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити повністю.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Повне судове рішення складено і підписано 19 серпня 2021 року.

Суддя Оладенко О.С.