Справа № 758/3092/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 серпня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Рибалки Ю. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Кужелєвої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 15.11.2019 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткачуком С.В. На виконання умов договору вона передала ОСОБА_2 110 314,75 грн., а останній зобов`язався повернути кошти не пізніше 14.03.2020 року. Однак на момент подання позовної заяви до суду відповідач не виконав своє зобов`язання. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору позики, що укладений 15.11.2019 року, просила стягнути на її користь 110 314,75 грн. основного боргу, 7 126,33 грн. втрат від інфляції; 3 245,97 грн. 3 % річних від простроченої суми та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн..

Ухвалою суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15.11.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткачуком С.В. та зареєстрований в реєстрі за №2395.

Відповідно до п. п. 1, 2 зазначеного вище договору позики, позикодавець при укладанні цього договору передала у власність позичальникові ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 110 314,75 грн., строком до 14 березня 2020 року.

Станом на день подачі позову до суду відповідач борг позивачу не повернув.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає, що борг відповідача перед позивачем становить 110 314,75 грн..

Оскільки між сторонами було укладено договор позики, за умовами якого відповідач зобов"язувався повернути суму позики не пізніше 14.03.2020 року, однак сума позики відповідачем повернута не була, права позивача як позикодавця є порушеними і вона має право на стягнення із відповідача суми позики у розмірі 110 314,75 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, розраховані позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України три проценти річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 3 245,97 грн. та інфляційні збитки в розмірі 7 126,33 грн., є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, 04 березня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Лазорко Р.Й. було підписано Договір № 43 про надання правової допомоги.

За умовами п.1.1 Договору, клієн доручає, а адвокат зобов`язується надати правові послуги в сфері консультування та юридичного супроводження по стягненню з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 110 314,75 грн., три проценти річних від зазначеної суми боргу та інфляційні втрати за договором позики від 15.11.2019 року, а також інші пов`язані з цим правові послуги, а клієн, у свою чергу, зобов`язується оплатити адвокатові послуги на умовах, погоджені у договорі.

Згідно п.2.1 вищевказаного договору, вартість послуг, передбачених підпунктом 1.1.1. цього Договору становить 5000,00 грн.

04 березня 2021 року ОСОБА_1 здійснила оплату правової допомоги у розмірі 5 000, 00 грн., про що свідчить копія квитанції № 0.0..1.

А тому, суд приходить до висновку про стягнення p відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 1206,89 грн.

Керуючись статтями 526, 629, 1046, 1047, ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 134, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 110 314,75 грн., 3 % річних у розмірі 3 245,97 грн., втрати від інфляції у розмірі 7 126,33 грн., а всього стягнути 120 687,05 грн. (сто двадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 05 коп..

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч грн.00 коп. ).

Стягнути Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1206,89 грн.(одна тисяча двісті шість) грн. 89 коп..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 23.08.2021 року.

Суддя Ю. В. Рибалка