Справа № 303/2374/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 лютого 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Міца О.-Д.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Фейкийшгазі Крістіан Степанович на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 303/2374/19 (Головуючий: Гутій О.В.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання та скасування нарахованих відсотків незаконними, визнання договору про встановлення розстрочки з кредитної карти недійсним.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є клієнтом ПАТ КБ «Приват Банк» та власником карти "Універсальна" № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Із 12 на 13 жовтня 2018 року невідомою особою було здійснено перевипуск Sim-карти номера її мобільного телефону. За допомогою вказаної Sim-карти з кредитної карти № НОМЕР_2 було списано 2789,00 грн., а також оформлено дві миттєві розстрочки з карти НОМЕР_3 на загальну суму 19 000 грн. ( 14000 грн. і 5000,00 грн).

У зв`язку з тим, що списання коштів, а також оформлення миттєвої розстрочки відбулось несанкціоновано, позивач телефоном гарячої лінії 3700 звернулася до ПАТ "КБ "ПриватБанк" з вимогою заблокувати всі відкриті на її ім`я картки та повідомила про факт шахрайства. Крім того, 13.10.2018 року позивач звернулась з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до Мукачівського відділу поліції Головного управління поліції у Закарпатській області і по даному факту розпочато кримінальне провадження № 0002392 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України.

29 жовтня 2018 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк» з письмовою вимогою про проведення службового розслідування, а також повернення коштів, які були викрадені з її карти № НОМЕР_3 , однак на її письмову вимогу ПАТ КБ «Приват Банк» ніяким чином не відреагував.

Крім того, 21 листопада 2018 року позивач звернулася до ПрАТ «ВФ Україна» із заявою про надання інформації щодо причин блокування та перевипуску Sim-карти номера її мобільного телефону.

23 березня 2019 року позивач звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із запитом про надання інформації про те, хто є отримувачем коштів у розмірі 2789 грн., які були несанкціоновано зняті, а також на що була оформлена розстрочка на суму 14 000 грн. та 5 000 грн.

На сьогоднішній день ПАТ КБ «Приват Банк» не здійснило ніяких заходів щодо усунення порушення у зв`язку з чим позивачу нараховують відсотки за користування кредитними коштами, а також існують дві розстрочки, які позивач не оформляла на загальну суму 19 000 грн.

Так, на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та правил надання банківських послуг, відповідно до якого документи, розміщені на цьому сайті - це публічна оферта, що містить умови і правила надання послуг банком і його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

У свою чергу, позивач як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанні коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Посилаючись на вищезазначене позивач просив стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» безпідставно списані грошові кошти у розмірі 2 789,00 грн. з кредитної карти ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , визнати та скасувати нарахування відсотків за користування кредитними коштами незаконними, визнати договір про встановлення розстрочки з кредитної карти № НОМЕР_3 на суму 5 000 грн. та 14 000 грн. недійсними та стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування нарахованих відсотків ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Фекийшгазі К.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення у цій частині скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки позивач виконала свої обов`язки перед банком відповідно до умов договору, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, відповідачем не надано належних доказів, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Вказане свідчить про відсутність вини, а тому підстав для притягнення позивача до цивільно-правової відповідальності згідно ст. 333 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» не має. Суд дійшов висновку, що доводи розстрочки ОСОБА_1 не укладала і дані договори - результат шахрайських дій.

У решті рішення суду не оскаржено і набрало законної сили у відповідності до ст. 273 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Фекийшгазі К.С. який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ПАТ КБ «Приват Банк» - Дурдинець Р.Ю. яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом ПАТ КБ «Приват Банк» та власником кредитної карти «Універсальна» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Матеріалами справи стверджується що з 12 на 13 жовтня 2018 року було здійснено пере випуск SIM-карти номера мобільного телефону, за допомогою якої з кредитної карти № НОМЕР_2 було списано 2789,00 грн. , 800 гривень та 1989,00 гривень - телеком послуги, а також оформлено дві миттєві розстрочки кредит з карти НОМЕР_3 на загальну суму 19 000 грн. (14 000 і 5 000), про що позивач повідомив на гарячу лінію «ПриватБанк».

У подальшому, 13.10.2018 року позивач звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин, на підставі якої розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002392 за ч.1 ст.185 КК України.

Позивач також зверталася із заявою до ПрАТ «Vodafonе Україна» із заявою про надання інформації щодо незаконного перевипуску Sim-карти Vodafonе за номером телефону НОМЕР_4 , який належить позивачу на день незаконного списання коштів з кредитної карти, а саме 12-13 жовтня 2018 року.

Згідно відповіді ПрАТ «Vodafonе Україна» заміна Sim-карти Vodafonе за номером телефону НОМЕР_4 здійснена через Центр обслуговування абонентів, ініціатор запиту на заміну Sim-карти надав ЦОА інформацію щодо використання номеру, а отже операція була проведена коректно.

Позивач зверталася із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням надання інформації про те, яким чином здійснювались вищевказані платежі, хто є отримувачем даних коштів, яким чином були оформлені дві розстрочки кредит та які послуги були оформлені дві миттєві розстрочки на суму 14 000 грн. та 5 000 грн.

При постановленні рішення суд першої інстанції зазначав, що відповідачем АТ КБ «Приват Банк» не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною картою, що свідчить про відсутність вини позивача, а тому відмова банку у відновлення залишку кредитних коштів, які були списані з його рахунку, є неправильною.

Разом з тим, відповідачем були перераховані кошти в сумі 2 789,00 грн. на картковий рахунок позивача, що стверджується матеріалами справи, а саме витягів з виписки по карті і дана обставина не заперечується сторонами.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнано судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач як на підставу своїх вимог в цій частині посилається на те, що договори розстрочки нею не укладалося, у зв`язку з чим відсотки за користування кредитними коштами нараховуються незаконно.

Сторонами не заперечується, що ПАТ КБ «Приват Банк» подав до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та нарахованих відсотків і провадження у справі зупинено до постановлення рішення у цій справі.

Вимога позивача про визнання незаконним та скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами не підлягають задоволенню, так як такі можуть бути наслідком визнання судом кредитних угод недійсними і правомірність таких нарахувань є предметом розгляду справи за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивачем обрано не належний спосіб захисту порушеного права, та відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи викладені в апеляційній скарзі судова колегія до уваги не приймає так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Фекийшгазі Крістіан Степанович залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено - 09 лютого 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой