Справа № 462/733/21 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/2159/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:69
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 07 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та розірвано шлюб, укладений між згаданими сторонами 26 листопада 1992 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Вирішено питання судових витрат (а.с. 18-19).

Дане рішення оскаржила відповідачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та «направити справу … на розгляд Верховного Суду для визначення територіальної підсудності спору», покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд неправомірно «не вжив достатніх заходів для примирення подружжя».

Стверджує, що їй не було відомо про розгляд цієї справи судом, оскільки вона постійно проживає в Республіці Канаді, «а на батьківщину ще не навідувалась цього 2021 року».

Стверджує, що сторони даного спору (в тому числі і позивач) фактично постійно проживають у Канаді, а відтак вважає, що підсудність даної справи мав би у відповідності до частини 1 статті 29 ЦПК України визначати суддя Верховного Суду (а.с. 24-25).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається самою відповідачкою (апелянтом) те, що сторони даної справи (як позивач, так і відповідачка) були і на даний час залишаються громадянами України, місце проживання яких у встановленому законом порядку є зареєстрованим у Залізничному районі міста Львова (а.с. 7, 12).

За вищенаведених обставин є відсутніми правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 29 ЦПК України, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги прийматися не можуть.

Частиною 7 статті 240 ЦПК України встановлено, що у справі про розірвання шлюбу суд може (тобто має право, а не обов`язок) зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

В доводах позовної заяви, поданої до суду 11 лютого 2021 року, міститься твердження позивача про те, що «вже майже десять років, як ми з відповідачкою припинили фактичні шлюбні стосунки, не маємо спільного бюджету, не ведемо спільного господарства, кожен живе своїм життям».

У письмових поясненнях до суду апеляційної інстанції апелянт стверджує, що вони з позивачем «жили разом після 2009 року, підтримували подружні стосунки аж до 2018 року». Відтак, апелянт сама визнає, що після 2018 року (тобто щонайменше 3 (три) роки) сторони подружніх стосунків не підтримують.

Таким чином, у відповідачки було достатньо часу для примирення з позивачем та відновлення подружніх стосунків між ними, однак станом на день ухвалення судом оскаржуваного рішення цього не сталося.

Також примирення між подружжям не сталося і пізніше навіть після спливу 10 місяців (тобто строку, більшого за максимальний, шестимісячний, передбачений частиною 7 статті 240 ЦПК України) після подачі позивачем позову до суду, оскільки станом на час апеляційного розгляду справи позивач у поданому ним до суду Відзиві на апеляційну скаргу продовжує наполягати на розірванні шлюбу (а.с. 48).

Апеляційна скарга не містять будь-яких доводів про вжиття відповідачкою протягом тривалого часу (декількох років) заходів для примирення з позивачем та відновлення і налагодження з ним подружніх відносин.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 07 травня 2021 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 07 грудня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.