Ухвала

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 554/8410/19

провадження № 61-7232св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнязаяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2019 року в позові відмовлено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року відмовлено у затвердженні мирової угоди укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року, з урахуванням уточненої касаційної скарги просили скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У липні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів.

У червні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду із заявою про затвердження мирової угоди, просили визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПП ПБТІ «Інвентаризатор» внести зміни у відповідні документи обліку квартири, змінити власника вказаної квартири із батька ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_1 , яка фактично прописана та проживає у цій квартирі; зобов`язати Виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Полтаві ради внести зміни у документи права власності на вказану квартиру щодо власника, а саме із батька ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_1 ; зобов`язати Відділ обліку та приватизації житла Полтавської міської ради внести зміни у документи обліку вказаного житла щодо власника, а саме із батька ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_1 .

Верховний Суд, дослідивши зазначену заяву, дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Отже, мирова угода - подана сторонами і затверджена судом заява, згідно з якою сторони шляхом взаємних поступок усувають спір, що виник між ними.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди випливає, що сторони бажають її укласти з метою спрощеного (судового) порядку переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час перегляду справи Верховним судом) державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Система органів та суб`єкти, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав визначена статтею 6 вказаного Закону, за змістом якої організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав:виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Суди загальної юрисдикції не виконують повноважень державного реєстратора відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, у тому числі, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

ОСОБА_2 як власник квартири АДРЕСА_1 відповідного правочину з відчуження належної йому квартири дочці не вчиняв, тому відсутні правові підстави державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_1 .

Судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно або ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди згідно зі статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставами державної реєстрації права власності на нерухоме майно, проте такі судові рішення ухвалюються у випадку встановлення судом належності позивачу права власності на нерухомість та порушення (невизнання, оспорення) цього права іншими особами, однак в цій справі таких обставин не встановлено.

Крім того, вказана мирова угода порушує права третіх осіб, які не залучені до участі у справі, зокрема сторони просять зобов`язати бюро технічної інвентаризації внести зміни у документи обліку квартир, змінити власника квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ; зобов`язати Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради внести зміни у документи обліку житла про власника квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ; зобов`язати Відділ обліку та приватизації житла Полтавської міської ради внести зміни у документи обліку житла про власника квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Відповідно до частини п`ятої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оцінивши умови мирової угоди, Верховний Суд дійшов висновку, що вони суперечать закону і порушують права інших осіб, тому у визнанні мирової угоди необхідно відмовити.

Керуючись статтями 207, 208, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко