РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року

м. Рівне

Справа № 556/2296/19

Провадження № 22-ц/4815/124/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 серпня 2020 року, ухвалене в складі судді Іванків О.В., повний текст рішення складено 11.08.2020 року у справі №556/2296/19 ,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином.

Позов мотивований тим, що вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.10.2019 року ОСОБА_2 визнаний винуватим за ст.121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, за те, що 08 вересня 2019 року останній, наніс йому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння. На підставі ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Наслідком завданих тілесних ушкоджень є те, що він перебував на лікарняному та здійснив витрати на своє лікування. Ним витрачено на придбання ліків та лікарських засобів на загальну суму 1245,26 грн. , а також під час лікування він втратив заробіток у розмірі 25573 грн.

Неправомірними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних стражданнях, негативних емоційних переживаннях, переживання фізичних незручностей, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, нервозність, дратівливість, а також в момент події переніс фізичний біль та пережив емоційний стрес.

Враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, моральну шкоду оцінює в 10000 грн.

Просив суд про задоволення позову.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 шкоду, завдану злочином, в т.ч. витрати на лікування в сумі 1103 (одна тисяча сто три) грн. 21 коп, моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн, втрачений заробіток в сумі 25573 (двадцять п"ять тисяч п"ятсот сімдесят три) грн, а всього стягнуто 36676 (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 21 коп.

Вирішено питання про судовий збір.

На вказане рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача майнових збитків, оскільки позивачем не доведено належними доказами, що кількість долучених до матеріалів справи квитанцій про купівлю ліків відповідає необхідності їх вживання відповідно до призначення лікаря, не наведено належного обґрунтування стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі, а також не враховано, що розрахунок втраченого заробітку також не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки включає в себе період тимчасової непрацездатності, під час якого він отримував виплати по місцю роботи, однак приховує це.

Просить скасувати рішення суду .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як законне та обґрунтоване.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Установлено, що ОСОБА_2 , вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.10.2019 року в кримінальній справі №556/1840/19 визнаний винуватим за ст.121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Вказаний вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5631 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні Володимирецької ЦРЛ з 09.09.2019 по 16.09.2019 з діагнозом закритої тупої травми грудної клітки, перелом 3-4-5 ребер праворуч, посттравматичний правобічний пневмоторакс, підшкірна емфізема.

Відповідно до листків непрацездатності серії АДН №832897 та серії АДН №833219 позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 23.10 2019 по 29.11.2019 р.

У зв`язку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень у результаті неправомірних дій відповідача, ОСОБА_1 на лікування, придбав ліків та лікарських засобів на загальну суму 1103 грн 21 коп.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Питання визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором, врегульоване статтею 1197 ЦК України.

Так, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку.

До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо (ч.ч. 1, 3 ст. 1197 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 76, частиною першою статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Урахувавши зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про наявність підстав для відшкодування понесених позивачем витрат на придбання ліків у розмірі 1103,21 грн., яка підтверджена належними доказами (копіями квитанцій, іншими медичними документами).

Доводи апеляційної скарги проте, що позивачем були придбані ліки, які не призначались йому лікарем (еналаприл, димедрол, анальгін) безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи копіями рецептів (а.с.22,23).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано розміру виплат по листках непрацездатності та інших доходів позивача, оскільки за правилами частини третьої статті 1195 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, підлягає відшкодуванню без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Будь-яких доказів на спростування розміру втраченого заробітку, ОСОБА_2 не надав і судом їх не здобуто.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Згідно положень абз. 1 частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

При цьому, вимоги абз. 2 частини третьої статті 23 ЦК України передбачають, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вина особи, яка завдала потерпілому моральної шкоди у даній справі ОСОБА_2 установлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у кримінальній справі.

Моральна шкода полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача; негативних переживаннях та спогадах, тривозі, емоційних та тілесних реакції при згадуванні; важкості виконання повсякденних обов`язків, переживаннях фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на психологічну реабілітацію, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Враховуючи, те що під час розгляду справи, позивач належними доказами довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог тому судом першої інстанції обґрунтовано стягнено з відповідача моральну шкоду саме в такому розмірі, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 серпня 2020 року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 11 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді :