Справа №443/318/20
Провадження №2/443/601/21
РІШЕННЯ

іменем України

31 серпня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

з участю секретаря судового засідання Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Цюмрака М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Право власності на вищевказаний будинок було зареєстроване Стрийським МБТІ 23.02.1989 року під реєстровим № 1 за колгоспним двором, головою якого був мій батько ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно витягу з погосподарської книги с. Любша від 29.05.2019 року №47, будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 рахується за: ОСОБА_7 , голова двору, батько позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , матір`ю позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , братом позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , позивачкою по справі, ОСОБА_3 , сином позивачки, ОСОБА_4 , сином позивачки, ОСОБА_2 , чоловіком позивачки. Станом на 30.06.1990 року кожному із членів колгоспного двору умовно належало 1/7 частки у майні двору.

Стверджує, що після смерті брата ОСОБА_6 його частку у майні двору успадкувала її матір, і крім того після смерті батька ОСОБА_7 матір успадкувала і його частку у майні колгоспного двору, тобто на час смерті матері ОСОБА_5 вона умовно була власником, з урахуванням і її частки 3/7 часини майна колгоспного двору. Після смерті матері, вона як єдиний її спадкоємець за законом успадковує її 3/7 частини у майні колгоспного двору і враховуючи свою 1/7 частину, то вона фактично є власником 4/7 частини у майні колгоспного двору.

Позивач вказує, що оскільки відповідачі по справі відмовляються від свої часток у майні колгоспного двору у розмірі 1/7 частка кожного на користь неї. Після смерті матері позивачка вирішила оформити спадщину на своє ім`я, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом. Тому, позивач змушена звертатися до суду із вказаним позовом, з метою захисту свої майнових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 25.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Крім того, в порядку витребування доказів вирішено зобов`язати Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 01 квітня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і якщо так, то надати спадкову справу для огляду в судовому засіданні.

10.03.2021 року через канцелярію Жидачівського районного суду Львівської області Жидачівською ДНК ОСОБА_9 надіслано оригінал спадкової справи №551/2018 від 06.12.2018 рок, яка заводилася смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про визнання позову та просили проводити розгляд справи без їх участі.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Млиниською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 21.05.2005 року (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 15.04.2015 року (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 28.11.2018 року (а.с. 14).

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, згідно якого усе належне йому майно заповів дочці ОСОБА_10 (а.с.11 Матеріалів спадкової справи).

Право власності на будинок АДРЕСА_1 було зареєстроване Стрийським МБТІ 23.11.1989 року під реєстровим № 1 за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_7 . Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 23.02.1989 року (а.с. 12).

Згідно витягу з погосподарської книги с. Любша від 29.05.2019 року №47, у будинковолодінні АДРЕСА_1 , станом на 30.06.1990 року, рахується за: ОСОБА_7 , голова двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , син, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , дочка; ОСОБА_3 , внук; ОСОБА_4 , внук; ОСОБА_2 , зять (а.с.18)

Згідно довідки Любшанської сільської ради №351 від 29.05.2019 року, ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

На день смерті ОСОБА_5 у будинку були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .

Як вбачається з довідки Журавнівської селищної ради №603 від 25.05.2021 року, ОСОБА_11 приходиться внуком померлих ОСОБА_5 та голови двору ОСОБА_7 та сином померлого ОСОБА_6 . Згідно даних будинкової книги ОСОБА_11 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 05.09.2011 року (а.с.80).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого повторно, серії НОМЕР_3 від 23.05.2019 року, з якого вбачається, що шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка після укладення шлюбу отримала прізвище ОСОБА_13 (а.с.7);

Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4 від 25.01.2002 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перемінила прізвище на ОСОБА_13 (а.с.6).

Відповідно до заяв відповідачів, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 03.03.2021 року на частки у майні колгоспного двору не претендують та відмовляються від частки на користь ОСОБА_1 (а.с.59-61).

У судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок та господарські будівлі і споруди у АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір».

Як уже зазначалось вище, згадане будинковолодіння рахується за ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Відтак, вони фактично були співвласниками вищевказаного будинку, однак право власності на частини будинку, після припинення колгоспного двору, за ними не реєструвалось.

Постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 30.05.2019 року (а.с.16) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Як видно з матеріалів спадкової справи померлої ОСОБА_5 , із заявою про прийняття спадщини після її смерті зверталася лише її донька ОСОБА_1 .

Оскільки, донька ОСОБА_5 ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом підлягає до задоволення.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі позов визнали дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1263-1269 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 18, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання с.Любша, Жидачівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка