Справа № 461/9555/18 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/262/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м.Львів

Справа № 461/9555/18
Провадження № 22ц/811/262/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 20 листопада 2019 року у складі судді Зубачик Н.Б.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , з участю третьої особи: Квартирно- експлуатаційного відділу міста Львова про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:
18 грудня 2018 року позивач звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить визнати незаконним рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 про зняття його ( ОСОБА_2 ) з квартирного обліку, оформленого протоколом №5 засідання житлової комісії від 5 червня 2018 року, та зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_2 в складі сім`ї з двох осіб, в тому числі доньки ОСОБА_4 , 2000 року народження. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до контракту про проходження військової служби з 19 листопада 2018 року він (позивач) проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 . В жовтні 1993 року він призваний на надстрокову військову службу та проходив службу на різних посадах у Військовій частині НОМЕР_4 (до липня 2005 року). З липня 2005 року він проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_4 . Вказує, що з серпня по листопад 2016 року приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, у зв`язку із чим отримав статус учасника бойових дій. Стверджує, що під час проходження військової служби перебував на квартирному обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, на який був зарахований на підставі рапорту від 16 листопада 1998 року згідно з рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_4 від 15 лютого 1999 року. Вказує, що з ним на квартирний облік зараховані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Згідно з рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2015 року в облікову справу внесено зміни, якими передбачено його ( ОСОБА_2 ) перебування на квартирному обліку в складі сім`ї з двох осіб. Рішенням житлової комісії від 27 січня 2017 року включений в списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень як учасник бойових дій. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 28 грудня 2017 року №26-РС він звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту, а з 2 січня 2018 року виключений із списків Військової частини НОМЕР_1 . Рішення житлової комісії від 5 червня 2018 року, яким він ( ОСОБА_2 ) знятий з квартирного обліку у військовій частині, вважає незаконним, та просить його скасувати.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20 листопада 2019 року позов задоволено.
Визнано незаконним рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 про зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку, оформленого протоколом №5 засідання житлової комісії від 5 червня 2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_2 в складі сім`ї з двох осіб, в тому числі доньки ОСОБА_4 , 2000 року народження.

Рішення суду оскаржує Військова частина НОМЕР_1 . Вважає рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує законні права та інтереси відповідача, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.Вказує, що рішення об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 про зняття з квартирного обліку ОСОБА_2 у цій частині, оформлене протоколом №5 від 5 червня 2018 року прийнято відповідно до вимог законодавства, які діяли на момент його виключення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що з 26 жовтня 1993 року ОСОБА_2 проходить військову службу у Збройних силах України.

З витягу з послужного списку вбачається, що прапорщика ОСОБА_2 призначено на посади: начальника кодогрупи Військової частини НОМЕР_4 , старшого спеціаліста СПЗ Військової частини НОМЕР_4 , старшого спеціаліста СПЗ комендатури охорони та обслуговування Військової частини НОМЕР_4 , старшого спеціаліста СПЗ Військової частини НОМЕР_5 , старшого спеціаліста СПЗ комендатури охорони та обслуговування Військової частини НОМЕР_6 , старшого спеціаліста СПЗ комендатури охорони та обслуговування Військової частини НОМЕР_1 старшого спеціаліста посту СЗ комендатури охорони та обслуговування Військової частини НОМЕР_1 та старшого спеціаліста служби охорони державної таємниці Військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки від 5 грудня 2018 року, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_3 .

Згідно витягу з протоколу № 40 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_4 від 15 лютого 1999 року ОСОБА_2 прийнято на квартирний облік з 15 лютого 1999 року на загальних підставах.

На підставі витягу з протоколу № 26 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2015 року внесено зміни в облікову справу ОСОБА_2 (склад сім`ї 2 особи, в тому числі: донька ОСОБА_4 , 2000 року народження).

Згідно витягу з протоколу №15 засідання об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2017 року позивача включено в списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

28 грудня 2017 року згідно із витягом з наказу командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №26-РС, відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_2 , старшого спеціаліста посту спеціального зв`язку, звільнено з військової служби у запас за пунктом «А», у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно витягу з протоколу №5 засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 5 червня 2018 року, позивача знято з квартирного обліку у Військовій частині НОМЕР_1 згідно абз.5 п.2.18. розділу ІІ Інструкції затвердженої наказом МОУ від 30 листопада 2011 року №737 у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас за пунктом «А» (у зв`язку з закінченням строку контракту).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 2 січня 2018 року, ОСОБА_2 , виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення за направленням на військовий облік Личаківсько-Залізничного ОРВК м. Львова. Згідно цього наказу загальна вислуга років позивача у Збройних Силах становить 26 років, 9 місяців. На час звільнення він досяг віку, якмй дозволяє звільнення у запас та мав необхідну вислугу років для цього

З посвідчення, виданого 29 грудня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_2 безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у районах проведення антитерористичної операції, у зв`язку з чим набув статус учасника бойових дій.

Відповідно до Розділу III «Забезпечення громадян жилими приміщеннями. Користування жилими приміщеннями» ЖК УРСР одним із етапів реалізації громадянами права на отримання жилих приміщень зі складу державного житлового фонду, - є облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Статтею 39 ЖК України визначено загальні вимоги до порядку взяття громадян на квартирний облік.

За загальним правилом громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання житлового приміщення, окрім випадків, передбачених частиною другою ст. 40 ЖК України, на яку в своєму рішенні покликалася житлова комісія.

Одним із таких випадків згідно із п. З ч. 2 ст. 40 ЖК України- є припинення трудових відносин відносини з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи. Однак, припинення трудових відносин з підприємством не завжди має своїм наслідком зняття особи з квартирного обліку. Випадки, коли припинення трудових відносин не тягне за собою зняття з квартирного обліку, визначаються ЖК України, іншими актами законодавства України.

Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР №470 від 11 грудня 1984 року, врегульовано порядок обліку громадян (в тому числі - питання постановки та зняття з квартирного обліку), надання їм жилих приміщень.

Підпунктом З частини другої пункту 26 Правил обліку, як один із випадків зняття з квартирного обліку зазначено припинення громадянами трудових відносини з підприємством, де вони перебувають на квартирному обліку. Водночас, положення цього підпункту містить відсильну норму, яка вказує на пункт 29 Правил обліку, де окреслено випадки, за яких зняття з квартирного обліку внаслідок припинення трудових відносин не допускається. Одним із таких - є вихід на пенсію.

Правове регулювання відносин з забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців, окрім ЖК України, Правил обліку, здійснюється положеннями ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року (до вересня 2018 року - однойменною Інструкцією в редакції наказу МОУ від 30 листопада 2011 року № 737), тощо.

Відповідно до п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на залишення на квартирному обліку в військовій частині при звільненні з військової служби зберігається за військовослужбовцями, які звільняються з неї за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

Така редакція ст. 12 цього Закону набула чинності з 1 січня 2005 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 24 червня 2004 року.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» цього Закону передбачено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

До 1 січня 2005 року діяла інша редакція статті 12 Закону № 2011-XII, відповідно до частини першої якої офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби при звільненні з військової служби в запас чи у відставку за вислугою років, а також у зв`язку із скороченням чисельності або штату військовослужбовців забезпечуються жилою площею у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Окрім статті 12 Закону (в редакції, чинній до 1 січня 2005 року), відносини із забезпечення громадян жилими приміщеннями за рахунок державного житлового фонду регламентувалися також ЖК Української РСР, зокрема - положеннями розділу III «Забезпечення громадян жилими приміщеннями. Користування жилими приміщеннями», Правилами обліку тощо.

Підпунктом 1 пункту 29 Правил обліку передбачено, що право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем роботи зберігається при виході на пенсію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» основним видом пенсії за цим законом є пенсія за вислугою років.

Згідно із п. «а» ст. 12 цього Закону право на пенсію за вислугою років, зокрема, мають особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військовослужбовці служби за контрактом, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років 6 місяців.

З послужного списку ОСОБА_2 вбачається, що на день звільнення з військової служби 2 січня 2018 року його вислуга років в календарному обчисленні становила понад 26 років. Відповідно - він був звільнений з правом на пенсію, яка була йому призначена та виплачувалася з 3 січня 2018 року.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_2 не підлягав зняттю з квартирного обліку за місцем попередньої служби у Військовій частині НОМЕР_1 і зберігав право перебувати на цьому обліку до одержання постійного житла.

Рішення житлової комісії від 5 червня 2018 року про зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку, судом першої інстанції вірно визнано незаконним.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_2 в складі сім`ї з двох осіб, в тому числі доньки ОСОБА_4 , 2000 року народження.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 9 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді