Єдиний унікальний номер справи 336/9782/21
Номер провадження 2-о/336/224/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Карабак Л.Г., за участю секретаря судового засідання Тимошенко Н.В., розглянувши y відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що з 2012 року фактично мешкає в квартирі, за адресою АДРЕСА_1 . Квартира належить батькові заявника та її брата, заінтересованої особи. За вказаною адресою мешкають, заявник та її малолітня дитина ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), її брат та їх матір ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). ОСОБА_2 працює на заводі ПАТ «Запоріжсталь» за спеціальністю «доменний», розливник чавуну.

Заявниця ОСОБА_1 вказує, що останні 7 років потерпає від неадекватної поведінки свого брата ОСОБА_2 , який з підліткового віку був дуже проблемним, мав проблеми із зловживанням алкоголю та вживанням наркотичних засобів.

ОСОБА_2 вчиняв 26.11.2017 по відношенню до своєї рідної сестри насильство в присутності малолітньої доньки потерпілої, про що свідчать факти, викладені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2018 справа № 336/7409/17 (пр. № 1-кп/336/203/2018). Патрульною поліцією ОСОБА_2 було затримано в Комунарському районі м. Запоріжжя із пакетом наркотичного засобу «Канабіс», про що свідчить постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2020 по справі № 333/1936/20 (пр. № 3/333/861/20).

ОСОБА_2 має також фінансові проблеми.

Із-за агресивної поведінки в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 та його чергових моральних знущань із матері та своєї сестри був викликаний 11.11.2021 о 18-09 наряд патрульної поліції для того, щоб патрульні склали терміновий обмежувальний припис і випроводили його за межі квартири. Але навіть в присутності поліції, ОСОБА_2 вів себе неадекватно та дуже зухвало - ображаючи нецензурною лайкою як самих поліцейських так і в їх присутності ображаючи і штовхаючи рідну сестру та свою матір. А потім в присутності поліцейських, ОСОБА_2 забіг до кімнати потерпілої, де в той момент знаходилась його малолітня племінниця і щоб помститись потерпілій, кривдник хотів розтрощити системний комп`ютерний блок, ноутбук та багатофункціональний пристрій, які належать потерпілій ОСОБА_1 . Дитина, від таких неадекватних і агресивних дій, грохоту та нецензурної лайки, дуже злякалась і почала від переляку верещати та сильно плакати. Поліцейськи намагались вгамувати кривдника та вимагали від нього покинути кімнату потерпілої та її дитини. Але кривдник, поліцейським (які його виштовхали із кімнати), почав погрожувати та погрожував вбити свою сестру (потерпілу), як тільки поліцейські поїдуть. Поки поліцейські складали за столом на кухні терміновий заборонний припис, кривдник не полишав спроб знищити майно в кімнаті своєї сестри і в присутності дитини, ще два рази вривався до кімнати своєї сестри, чим знову дуже лякав свою маленьку племінницю. Із-за переляку, дитина на наступний день 12.11.2021 почала знову заїкатись та на сьогодні перестала нормально спати (дуже погано спить і просинається у сльозах від кошмарів).

ОСОБА_1 зазначила, що із-за неадекватних дій ОСОБА_2 , її дитина ще у 2017 році отримала нервовий розлад, який проявляється у заїканні, тіпанні кінцівок, головних болях та носових кровотечах). Тому дитину за станом здоров`я за медичними показниками було переведено у 2-му класі (2020-2021 навчальний рік) та в 3-тьому класі (2021-2022 навчальний рік) на індивідуальне навчання.

Турбуючись за своє та дитини здоров`я та життя заявниця знаходиться в постійному напруженні, в стані страху, тривоги, депресії, вимушена постійно контролювати оточуючу обстановку.

Посилаючись на все вищевикладене на норми права, які регулюють вирішення даного питання, просила видати обмежувальний припис, яким частково обмежити права кривдника.

Ухвалою від 26.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Учасники справи до суду не зьявилися, заяв та клопотань не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих суду доказів, заявниця ОСОБА_1 звернулася до УПП в Запорізькій області ДПП з приводу конфлікту з ОСОБА_2

11.11.2021 було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника - брата заявниці ОСОБА_2 серії АА № 214216 у зв`язку із скоєння ним домашнього насильства та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Терміновий заборонний припис передбачає заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалих осіб, заборону в будь - який спосіб контактувати з постраждалими особами та зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи строком на 5 діб до 20-00 год. 16.11.2021.

Крім цього, ОСОБА_2 вчиняв 26.11.2017 по відношенню до ОСОБА_1 насильство в присутності малолітньої доньки потерпілої, про що свідчать факти, викладені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2018, справа єдиний унікальний номер 336/7409/17 номер провадження 1-кп/336/203/2018.

Вирішуючи дану заяву суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п. п. 3, 4, 14, 17 ч.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме ч.2 ст.3 визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Приписами цього Закону, а саме п.п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 26 визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною, заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Те, що ОСОБА_2 вчиняє відносно ОСОБА_1 дії фізичного та психологічного характеру, підтверджується письмовими доказами.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним ризик продовження ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до заявниці, тому для запобіганню ризику продовження таких дій щодо ОСОБА_1 та з метою захисту її прав і свобод вважає за необхідне видати обмежувальний припис.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 259, 294, 350-1 - 350-6, 350-8, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 :

- перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , та її малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближення на 100 м до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

- переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися особисто і через третіх осіб ОСОБА_1 ;

- ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість) місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити Відділ поліції №3 УП ГУНП в Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, а також відповідні органі виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складений 29.11.2021.

Суддя Л.Г. Карабак