ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Харків

Справа № 635/1557/19

Провадження № 22-ц/818/1380/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2020 року, постановлену суддею Назаренко О.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області про зняття з реєстрації та виселення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Головне управління ДМС України в Харківській області, Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області про зняття особи з реєстраційного обліку та виселення з житлового будинку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області 18 березня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

25 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 51/200 частку житлового будинку.

20 листопада 2020 року надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стрикаль И.В. про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

В обґрунтування клопотання зазначав, що в зустрічному позові ОСОБА_2 просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 51/100 частку в праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому 27 березня 2017 року Харківським районним судом Харківської області була розглянута цивільна справа №635/6089/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, поділ майна. В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що в 2016: році він звертався до суду але з іншими позовними вимогами та просив визнати весь житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя та виділити йому у власність дві кімнати.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2020 року провадження за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на частку майна закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його позовні вимоги у зустрічній позовній заяві є іншими, а саме він просив визнати об`єктом спільної сумісної власності 51/100 частку будинку та визнати за ним право на ідеальну частку 51/200 будинку, тому позовні вимоги не є тотожними. В той час як згідно позовних вимог у справі №635/6089/16-ц позивач просив визнати весь будинок об`єктом права спільної сумісної власності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвоката Стрикаль И.В. посилався на ті самі доводи що і в клопотанні про закриття провадження у справі, та зазначив про неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав грунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення судової повістки. Також належним чином повідомлені інші учасники справи, відповідні зворотні повідомлення містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на частку майна суд першої інстанції виходив з того, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2017 року, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно з наведеною нормою позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1133цс15, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-342цс15.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити рішення, а підставою - є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При вирішенні питання про тотожність підстав позовів суди повинні виходити перш за все з обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2017року ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, поділ майна відмовлено.

Прдметом вказаного позову був будинок вцілому, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись із зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 просив визнати 51/100 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності об`єктом спільної сумісної власності подружжя і визнати право власності на 51/200 частку житлового будинку.

Дослідивши матеріали, справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що предмет цих двох позовів є однаковим, а саме будинок за адресою : АДРЕСА_1 .

Крім того, суб`єктний склад учасників у цій справі та підстави позову є тотожними з тими, що були у справі за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведені положення закону та наявність рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2017року між цими ж сторонами, з того ж самого предмету спору і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зустрічні позовні вимоги сторін щодо відповідного нерухомого майна, були вирішені судом та обґрунтовано закрив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про закриття провадження у справі в наведеній частині, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

Відповідач помилково вважає, що предмет спору у справах є різним. Судова колегія дійшла висновку, що 51/100 частина житлового будинку яка є предметом спору у зустрічному позові є частиною будинку вцілому, який був предметом спору у справі по якій ухвалено рішення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2020 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення

складено 16 лютого 2021 року.