Справа № 308/142/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Іванова А.П., при секретарі судового засідання Боти О.І., за участі представника заявника ОСОБА_1 адвоката Лейби Є.В., заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України),

встановив:

05.01.2021 заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу (в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України). В обґрунтування заявленого вказують, що 05.11.2011 вони уклали шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , проте спільне подружнє життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться протягом тривалого строку, шлюб існує формально. Зазначають, що спору щодо визначення місця проживання дитини між ними нема, оскільки вказане врегульовано, шляхом укладення договору про визначення місця проживання дитини, умов утримання та виховання дитини від 05.01.2021, посвідченого нотаріально. Також зазначають, що будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні.

У судовому засіданні заявники заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просять такі задовольнити, строк на примирення не надавати.

Заслухавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

05.11.2011 виконкомом Верхньоворітської сільської ради Воловецького району закарпатської області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано шлюб, про що здійснено актовий запис №12. Прізвище після одруження чоловіка - ОСОБА_1 , дружини - ОСОБА_1 . Вказане стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 05.11.2011.

У шлюбі у заявників народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.09.2014.

З нотаріально посвідченого договору між батьками про розмір грошової допомоги на дитину (про сплату аліментів) від 05.01.2021 з`ясовано, що між заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнуто домовленість щодо суми аліментів на утримання дитини, строку сплати таких тощо.

З нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дитини, умов його утримання та виховання від 05.01.2021 з`ясовано, що між заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнуто домовленість про місце проживання та утримання їх спільної дитини.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно з частин 2 та 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки заявники наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Як вбачається з поданої заяви, подружні відносини між заявниками фактично припинені, шлюб існує формально, подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам заявників. Спору щодо визначення місця проживання дитини, а також щодо майна чи інших питань, між ними немає.

Враховуючи вищевикладене, суд з`ясувавши, що бажання сторін відповідають їх волі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому спільно подана заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, ст.ст. 104, 109, 115 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. 293, 294 ЦПК України, суд

ухвалив:

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 05.11.2011 виконкомом Верхньоворітської сільської ради Воловецького району закарпатської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.11.2011, актовий запис № 12) розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов