ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1484/21 Справа № 212/5250/20 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач- Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року, ухваленого суддею Чорним І.Я. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позову зазначив, що він 22 червня 2011 року близько о 17 годині 15 хвилин, працюючи на посаді рамника, на підприємстві відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», в результаті нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного розчавлення середньої фаланги II пальця лівої кисті».

За результатами розслідування нещасного випадку 23 червня 2011 року було складено Акт №4 про нещасний випадок, де в п.10 зазначено, що нещасний випадок, в результаті якого ним отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників ПрАТ «Суха Балка».

20 грудня 2011 року при огляді МСЕК, йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10%, внаслідок трудового каліцтва.

11 грудня 2012 року при повторному огляді МСЕК, йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву з 01 січня 2013 року безстроково.

У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом отриманим в результаті нещасного випадку на виробництві порушено його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він відчуває різкий та сильний біль в області лівої кисті, на теперішній час в ушкодженій області руки спостерігається обмеження рухомості.

Наявність даних негативних явищ в його житті свідчить про відсутність у можливості в достатній мірі реалізовувати себе в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту отримання трудового каліцтва та втрати професійної працездатності. Таким чином він зазнає моральних страждань, з вини відповідача він отримав трудове каліцтво, що спричинило йому моральну шкоду яку він оцінює в 94 460 гривень яку просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду, в зв`язку з ушкодженням здоров`я, в розмірі 25000 гривень 00 копійок, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Представник позивача, адвокат Гузєв І.Г., не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне врахування висновків Верховного Суду, викладених в аналогічних справах та положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, ставить питання про зміну судового рішення в частині повного задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Скаржник вважає, що стягнутий судом на користь позивача розмір грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача, які останній відчуває через отримане трудове каліцтво, наслідком якого стала стійка безстрокова втрата професійної працездатності в ступені 10%.

Представник позивача вказує, що при визначені судом першої інстанції розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача не було враховано той факт, що у зв`язку з трудовим каліцтвом істотно змінився звичний спосіб життя ОСОБА_1 , суттєво знизилась його життєва активність, тривалі курси лікування призвели до нераціональних втрат життєвого часу та енергії. Позивач вже протягом тривалого часу в значній мірі позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, порушення функцій організму призводить до необхідності залучення додаткових зусиль та ресурсів для організації життя, суттєво обмежує можливості позивача приділяти увагу рідним та близьким людям, своєму духовному та інтелектуальному розвитку. Скаржник вважає, що судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду щодо розміру присудженої грошової компенсації на користь позивачів в подібних справах.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача відповідач ПрАТ «Суха Балка» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та належним чином обґрунтоване, без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 червня 2011 року ОСОБА_1 , працюючи на посаді рамника, на підприємстві відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», отримав травму під час виконання ним трудових обов`язків за наступних обставин.

Відповідно до наряду виданого начальником дільниці №2 РПЦ ОСОБА_2 , через майстра дільниці №2 РПЦ Костиря CM, на третю зміну 22 червня 2011 року (з 15 години 30 хвилин), ланка рамників дільниці №2 РПЦ у складі: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повинна була виконати розпил лісоматеріалів.

На початку зміни зазначені рамники виконали розпил рудстійки приблизно 40 шт. довжиною 3м., подаючи лісоматеріал до розпиловочної рами конвеєром для транспортування лісоматеріалів. О 17 годині 15 хвилин при подачі чергової рудстійки трапився схід металевого цепу з зуба приводного барабану конвеєра для транспортування лісоматеріалів.

Рамники, виключивши конвеєр для транспортування лісоматеріалів, зняли захисний кожух з приводу барабану конвеєра, щоб встановити металевий ланцюг на зуби приводного барабану конвеєра.

ОСОБА_3 за допомогою металевого лому натягнув кільце металевого ланцюга на один із зубів барабану, при цьому інші кільця ланцюга не співпадали з зубами приводного барабану. ОСОБА_3 включив конвеєр для того, щоб зуби барабану співпадали з кільцями металевого ланцюга, коли металевий ланцюг почав рухатись, позивач, який знаходився з металевим ланцюгом, який рухався, побачив, що металевий ланцюг спадає вліво з зуба приводного барабану і щоб припинити спадання ланцюга надавив на нього лівою рукою. Під час руху приводного ланцюга ліва рука позивача була притиснута між кільцем ланцюгу та зубом барабану, внаслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного розчавлення середньої фаланги II пальця лівої кисті».

Зазначені обставини знайшли своє доказове підтвердження в наданих у якості доказів Акті № 4 про нещасний випадок від 23 червня 2011 року, та Акті розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25 червня 2011 року де причиною нещасного випадку відповідно встановлено порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача.

20 грудня 2011 року при огляді МСЕК, ОСОБА_1 було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10%, внаслідок трудового каліцтва.

11 грудня 2012 року при повторному огляді МСЕК, ОСОБА_1 було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву з 01 січня 2013 року безстроково.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, керувався нормами статей ст.ст.153, 237-1, КЗпП, України, Законом України «Про охорону праці» й виходив з того, що відповідач є особою, яка повинна нести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 , оскільки трудове каліцтво отримано ним при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і повністю погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди та не погоджується із доводами представника позивача щодо заниженого розміру моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено: суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

У відповідності до положень ст.ст.23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Під час судового розгляду судом було встановлено факт заподіяння заявнику моральної шкоди, оскільки були встановлені усі складові елементи правопорушення, сукупність яких згідно закону є підставою для відповідальності заподіювача за завдану моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, у зв`язку із чим відхиляє доводи представника позивача щодо заниженого розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ "Суха Балка" на користь позивача ОСОБА_1 .

Так, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, врахував ступінь втрати ним професійної працездатності при первинному огляді МСЕК 10 % і при повторному переогляді у грудні 2012 року ступень втрати професійної працездатності визначено 10 % по трудовому каліцтву з 01 січня 2013 року безстроково, виключну вину відповідача в отриманні трудового каліцтва та, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, визначив до стягнення компенсацію у сумі 25 000 грн., з розміром якої повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманим ним трудовим каліцтвом під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_4 щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гузєва Ігоря Григоровича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: