Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1490/20 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Миніч Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №286/1490/20 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі старшого державного виконавця Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ковальчук Марини Євгенівни, в особі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та в особі управління Державної казначейської служби України в Овруцькому районі про визнання протиправною бездіяльності у виконавчому провадженні №53420734 старшого державного виконавця Ковальчук Марини Євгенівни Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), посадових осіб Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20 листопада 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У червні ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, у якій зазначила, що звертається у порядку ст.447 ЦПК України. Із урахуванням змісту позовної заяви, поданої на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, просила: поновити строк на оскарження; визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ковальчук Марини Євгенівни (далі - Овруцький районний відділ ДВС) та посадових службових осіб Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53420734, а також стягнути на її користь з Державного бюджету України солідарно з Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та посадових службових осіб Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) через управління Державної казначейської служби України в Овруцькому районі Житомирської області моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. (а.с.113-125 т.1).

Свою заяву обґрунтовувала тим, що 11 лютого 2017 року звернулася до Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області (далі - Овруцький районний відділ ДВС) із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №286/2210/16-ц, виданого 06 лютого 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь 65 942,10 грн. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та судових витрат. Державним виконавцем Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Ковальчук М.Є. 16 лютого 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №53420734.

Проте, під час виконання державним виконавцем Ковальчук М.Є. була допущена бездіяльність, а саме: невчасно накладено арешт на земельні ділянки (паї) боржника ОСОБА_2 , тобто, бездіяльність тривала 21 день із 16 лютого по 09 березня 2017 року; невчасно накладено арешт на будинок та дві земельні ділянки біля нього за адресою: АДРЕСА_1 , постанова про опис та арешт майна винесена 23 червня 2017 року, тобто, бездіяльність тривала 96 днів; взагалі не було вжито заходів щодо накладення арешту на погосподарські споруди та особисте майно боржника, хоча боржник є єдиним власником вказаного домогосподарства; не зобов`язано ПП «ІМПАК» надати інформацію про розмір орендної плати та не здійснено стягнення за рахунок отриманої боржником від ПП «ІМПАК» плати за оренду п`яти земельних ділянок (паїв), тобто, бездіяльність тривала з 16 лютого по 03 жовтня 2017 року та з 02 квітня 2019 року; не вжито заходів до боржника в порядку ст.188-13 КУпАП шляхом складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та невідкладного відправлення його до суду для розгляду, хоча ОСОБА_2 упродовж п`яти днів із часу відкриття виконавчого провадження декларації про доходи та майно не подала та без поважних причин не з`явилася, тобто бездіяльність тривала з 16 лютого по 03 жовтня 2017 року та з 02 квітня 2019 року; не вжито заходів щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: будинок АДРЕСА_1 , та лише після оскарження бездіяльності начальника відділу Саранчук Н.А. 27 червня 2017 року державним виконавцем було внесено подання про надання дозволу на звернення стягнення на будинок, тобто, бездіяльність тривала 131 день із 16 лютого по 27 червня 2017 року; не подано на адресу судді клопотання про негайний розгляд подання, тобто, бездіяльність тривала 18 днів із 23 червня до 11 липня 2017 року; не вказано в поданні дві земельні ділянки біля будинку та не вжито заходів щодо звернення стягнення на них, тобто бездіяльність триває з 16 лютого 2017 року; не вжито дій щодо оскарження ухвали при вирішенні питання надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , неналежно оформлено апеляційну скаргу та не оплачено її судовим збором, не надано ґрунтовних заперечень на касаційну скаргу боржника ОСОБА_2 , усунулися від підтримання апеляційної та касаційної скарг; не вжито заходів присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, виготовлення технічної документації на будинок для їх подальшої реалізації, чим вчинила бездіяльність з 16 лютого по 03 жовтня 2017 року та з 02 квітня 2019 року; листом від 03 червня 2019 року №11981 відмовлено у зверненні стягнення на нерухоме майно боржниці із посиланням на те, що кошти частково відшкодовано, хоча постановою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року наданий дозвіл на звернення стягнення на це майно. Вона неодноразово зверталася із заявами до державного виконавця про виконання тих чи інших виконавчих дій, про стан виконання судового рішення, але її заяви залишалися без належного реагування, що породжувало необхідність звертатися із скаргами до начальника Головного територіального управління юстиції в Житомирській області.

Працівниками управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області (Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)) також допущена бездіяльність, яка полягає у відсутності контролю: за оскарженням ухвали від 11 липня 2017 року, усунення від підтримання апеляційної скарги та участі в судових засіданнях у судах апеляційної та касаційної інстанцій; щодо не подання касаційної скарги та заперечень на касаційну скаргу боржниці ОСОБА_2 .

Вважає, що відповідачі своєю бездіяльністю не забезпечили своєчасне, належне й повне виконання рішення суду, чим завдали їй моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття, яких вона вимушено зазнала у зв`язку з порушенням її конституційних, законних прав на виконання остаточного рішення суду, яким їй присуджено грошові кошти з боржника, необхідності відстоювати у судах своїх прав з 2013 року та не мати можливості отримати і використати присуджені у судовому порядку кошти з боржника у зв`язку із неправомірною бездіяльністю органу державної влади, на який законом покладено обов`язок по примусовому виконанню рішення суду з 2017 року. Враховуючи характер, глибину та тривалість її моральних страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, просила на відшкодування моральної шкоди стягнути вищевказану суму.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 20 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно обмежив її у праві на ефективний доступ до суду, яке включає право на те, щоб рішення суду було виконано без невиправданих затримок. Також проігноровано той момент, що постанову про закриття виконавчого провадження нею було отримано в серпні 2020 року. Крім того, під час надання пояснень у суді першої інстанції державний виконавець Ковальчук М.Є. визнала частково свою бездіяльність, що не було враховано судом при ухваленні рішення. До спірних правовідносин не було застосовано положення ст.ст.1167,1173,1174 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Зокрема наголошує на тому, що на момент звернення 02 червня 2020 року позивача до суду із даним позовом бездіяльність виконавця була припинена в кожному конкретному випадку вжиттям відповідних заходів, а рішення суду виконане та виконавче провадження закінчено в зв`язку з повним перерахуванням боргу на рахунок ОСОБА_1 , будь-які рішення, якими б бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб була визнані неправомірною, не надані, а тому відсутні правові відстави для висновку про порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та для задоволення позову в частині поновлення строку і визнання протиправною бездіяльності виконавця та посадових осіб Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Вимога про стягнення моральної шкоди є похідною. Належні докази протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або рішення вищестоящих посадових осіб ДВС) відсутні. Також не надано рішення суду чи іншого документального підтвердження протиправного діяння з боку посадових осіб Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що могло б спричинити завдання моральної шкоди, отже - причинного зв`язку між діяннями посадових осіб управління та шкодою. Крім того, не доведено суму моральної шкоди. Вважає, що суд дійшов правильного висновку про відсутність бездіяльності у діях державного виконавця під час здійснення виконавчих дій за виконавчим провадженням та недоведеність завдання позивачу моральної шкоди.

Овруцький районний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у відзиві на апеляційну скаргу також просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Зазначає, що з 03 жовтня 2017 року по 02 квітня 2019 року на підставі ухвали суду виконавче провадження було зупинено до закінчення касаційного провадження. Після поновлення виконавчого провадження державний виконавець вчиняла низку дій, спрямованих на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для ведення особистого (підсобного) господарства. Окрім того, після поновлення виконавчого провадження боржник самостійно сплатила кошти в сумі 36 000 грн, із яких 32 727,27 грн. були перераховані на користь стягувача, після чого заборгованість за рішенням суду становила 38 697,40 грн. Відповідно до частини сьомої ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», якщо заборгованість не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. За таких обставин реалізація даного майна не проводилася та вживалися заходи для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Щомісяця з пенсії боржника стягувалися та перераховувалися на користь стягувача кошти. Також боржник самостійно сплачувала кошти на депозитний рахунок відділу ДВС для погашення боргу, а 12 травня 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з стягненням боргу в повному обсязі. Чинне законодавство не передбачає граничних термінів здійснення виконавчого провадження. На момент подання позовної заяви виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням, що свідчить про відсутність бездіяльності зі сторони Овруцького районного відділу ДВС (здійснювалося стягнення із пенсії боржника, проводилося утримання боргу з орендної плати, накладалися арешти на нерухоме майно та земельні ділянки боржника). Позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди та причинного зв`язку між цією шкодою і бездіяльністю державного виконавця. Наведені в апеляційній скарзі обставини, які, на думку скаржника, зумовлюють стягнення моральної шкоди стосуються подій, пов`язаних з пожежею. Моральні страждання щодо втрати майна під час пожежі враховані судом при ухваленні рішення у справі шляхом стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Управління Державної казначейської служби України в Овруцькому районі Житомирської області 06 серпня 2021 року подало відзив на апеляційну скаргу, тобто не у продовж строку, встановленого Житомирським апеляційним судом в ухвалі від 16 січня 2021 року про відкриття апеляційного провадження (управління отримало копію ухвалу та апеляційну скаргу 26 січня 2021 року, а.с.220,250 т.1). Клопотання про продовження процесуального строку не заявлено. За таких обставин суд апеляційної інстанції повертає Управлінню Державної казначейської служби України в Овруцькому районі Житомирської області відзив на апеляційну скаргу без розгляду.

Разом із тим, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя ст.360 ЦПК України).

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав, зазначених у ній.

Представники Овруцького районного відділу ДВС та Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) заперечили про задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзивах на апеляційну скаргу.

Представник управління Державної казначейської служби України в Овруцькому районі в судове засідання не з`явився. Відповідач спрямував до суду клопотання про здійснення розгляду за відсутності його представника.

Відповідно до положень частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Не поновивши строк на оскарження та відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що бездіяльність державного виконавця була припинена вжиттям відповідних заходів, на момент звернення до суду рішення суду виконане, будь-які рішення, якими б бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб була визнана неправомірною, суду не надані, а тому на час розгляду цієї справи відсутні правові підстави для висновку про порушення права заявника на доступ до правосуддя та для задоволення позову в частині поновлення строку і визнання протиправними бездіяння старшого державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ковальчук М.Є. та посадових службових осіб Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53420734. Відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції послався на те, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідною. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, яке в даному випадку відсутнє.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Частиною другою ст.451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплені права та обов`язки державного виконавця.

Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася із заявою до Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №286/2210/16-ц, виданого 06 лютого 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області про стягнення з боржника - ОСОБА_2 на її користь - 65 942 грн. 10 коп. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та судових витрат, а також арешту майна боржника, зобов`язання боржника протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно, провести перевірку майнового стану боржника у десятиденний строк, здійснити реєстрацію обтяжень боржника, у разі невиконання боржником законних вимог державного виконавця вирішити питання про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст.188-13 КУпАП, у разі неявки боржника до державного виконавця - вжити заходів для застосування приводу тощо. Із метою повного та своєчасного виконання рішення суду стягувач у вказаній заяві зазначила конкретне майно боржника. До заяви долучено копії підтверджуючих документів, а саме: інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27 січня 2017 року, довідку виконкому Словечанської сільської ради та повідомлення Овруцької ДНК (а.с.14-18 т.1).

Старшим державним виконавцем Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Ковальчук М.Є. 16 лютого 2017 року було відкрите виконавче провадження №53420734 із примусового виконання виконавчого листа від 06 лютого 2017 року №286/2210/16-ц, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області про стягнення з боржника - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 65 942 грн.10 коп. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та судових витрат. При цьому, боржника було зобов`язано надати декларацію про доходи і майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї недостовірних відомостей (а.с.19 зв. т.1).

Судом першої інстанції під час розгляду справи були оглянуті матеріали виконавчого провадження, з яких вбачається, що 16 лютого 2017 року старшим державним виконавцем винесено і постанову про арешт майна боржника.

23 лютого 2017 року - направлено запити до відділу Держземагенства в Овруцькому районі, Коростенського МБТІ, Територіального сервісного центру, Словечанської сільської ради з проханням терміново надати інформацію про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником - ОСОБА_2 , а також направлено виклик боржнику з зобов`язанням подання низки документів.

За допомогою програмного забезпечення АСВП державним виконавцем 23 лютого 2017 року також були сформовані запити до Пенсійного фонду України з метою отримання інформації - чи отримує боржник пенсію та чи перебуває в трудових відносинах і до Державної податкової служби з вимогою повідомити про джерела отримання доходів боржника та номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах.

06 березня 2017 року було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника та направлено на виконання до Головного управління Пенсійного фонду м. Житомира.

09 березня 2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію обтяження - арешту майна на підставі постанови про арешт майна від 16 лютого 2017 року.

13 березня 2017 року боржником ОСОБА_2 подано заяву про зупинення виконавчого провадження в зв`язку з поданням нею касаційної скарги.

23 березня 2017 року надійшла відповідь Словечанської сільської ради щодо відсутності реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 після звернення позивача від 16 березня 2017 року (а.с.24 т.1).

07 квітня 2017 року позивачем - ОСОБА_1 направлено звернення на ім`я начальника Овруцького районного відділу ДВС Саранчук Н.А. з проханням вжиття заходів до боржника - ОСОБА_2 з метою повного та своєчасного виконання рішення суду (а.с.26-27 т.1).

Боржникові після цього 28 квітня 2017 року та 05 травня 2017 року надсилалися виклики з вимогою з`явитися до відділу ДВС для надання пояснень із приводу невиконання рішення суду та надання ряду документів.

17 травня 2017 року боржником надано пояснення, що вона не могла з`явитися на виклики виконавця та подати декларацію, оскільки є людиною похилого віку, постійно хворіє і не може вільно пересуватися, тільки за допомогою палиць. До пояснення додала декларацію.

На вищевказане звернення позивача від 07 квітня 2017 року начальником Овруцького районного відділу ДВС Саранчук Н.А. 25 травня 2017 року надано відповідь про вжиті заходи щодо виконання рішення суду (а.с.29 т.1).

22 травня 2017 року позивачем було знову надіслано звернення на ім`я начальника Овруцького районного відділу ДВС Саранчук Н.А. з проханням вжиття заходів до боржника - ОСОБА_2 з метою повного та своєчасного виконання рішення суду, а саме отримати у встановленому законом порядку ухвалу суду щодо примусового входження до житла боржниці та звернути стягнення на житловий будинок та земельні ділянки. Начальником Овруцького районного відділу ДВС Саранчук Н.А. 22 червня 2017 року надано відповідь про вжиті заходи по виконанню рішення суду (а.с.30-35 т.1).

22 червня 2017 року подано подання до суду старшим державним виконавцем про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника та 23 червня 2017 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

06 червня 2017 року ОСОБА_1 було подано скаргу в порядку ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» на відповідь від 25 травня 2017 року №6144 начальника Овруцького районного відділу ДВС, в якій вона просила вжити заходів відповідно до ст.188-13 КУпАП та скласти протокол про адміністративне правопорушення в зв`язку з порушенням ОСОБА_2 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження», а також вжити заходів щодо арешту та звернення стягнення на житло боржника. Скаржник вказувала, що дана її скарга не має на меті покарати працівників Овруцького відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області, а хоче усунути порушення закону, покарати боржника і щоб рішення суду було виконано відповідно до норм чинного законодавства. Листом від 05 липня 2017 року повідомлено наслідки розгляду скарги та про вжиті заходи з виконання рішення. Будь-яких вказівок про виявлення порушень вимог закону в ході здійснення виконавчого провадження, вказівок виконавцю на їх виправлення лист не містив (а.с.37-43 т.1).

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що державним виконавцем неодноразово (28 квітня 2017 року, 22 червня 2017 року) надсилалися запити до ПП «ІМПАК» із проханням надати на адресу відділу копії договорів оренди землі, укладених з ОСОБА_2 , та повідомити розмір орендної плати, а також порядок отримання нею коштів, для звернення стягнення на кошти за оренду землі.

19 червня 2017 року до Коростенського МБТІ було надіслано заяву з проханням виготовити технічну документацію на житловий будинок по АДРЕСА_1 та повідомити про вартість оплати за виготовлення технічної документації.

03 жовтня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року про зупинення виконання рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

02 червня 2019 року на підставі заяви стягувача виконавче провадження було поновлено (а.с.61-63 т.1).

21 травня 2019 року позивачем направлено звернення на ім`я начальника Овруцького районного відділу ДВС Саранчук Н.А. з проханням прискорення виконання рішення суду.

Начальником Овруцького районного відділу ДВС Саранчук Н.А. 03 червня 2019 року надано відповідь про вжиті заходи з виконання рішення суду, неможливість звернення стягнення на земельну ділянку, яка знаходиться під будинком, та будинок, оскільки після поновлення виконавчого провадження боржником самостійно було сплачено кошти в сумі 36 000 грн, із яких 32 727,27 грн. було перераховано виконавчою службою на користь стягувача, тобто ОСОБА_1 . Після чого, заборгованість за рішенням суду становила 38 697,40 грн. та згідно з частиною сьомою ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» не перевищувала 20 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, є протиправним (а.с.74-76 т.1).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що після поновлення виконавчого провадження виконавцем здійснювалося стягнення із пенсії боржника, проводилося утримання боргу із орендної плати, яку отримувала боржник, вживалися дії з виготовлення технічної документації на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, боржником добровільно сплачувалися кошти на погашення боргу.

12 травня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки борг згідно з виконавчим документом стягнуто в повному обсязі та перераховано на рахунок ОСОБА_1 (а.с.152 т.1)

Суд звертає увагу на ту обставину, що мають місце випадки, коли державним виконавцем проводилися виконавчі дії після звернень стягувача, зокрема: звернення до суду з поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, накладення арешту на майно боржника, виготовлення технічної документації тощо, але як правильно оцінено судом першої інстанції в сукупності з іншими доказами бездіяльність виконавця припинялася вжиттям ним відповідних заходів у кожному конкретному випадку. Окрім того, чинне законодавство наразі не передбачає чітких строків здійснення виконавчого провадження, хоча разом із тим, регламентує строки прийняття рішень виконавцем та вчинення ним виконавчих дій (ст.13 Закону України «Про виконавче провадження»), але у кожному конкретному випадку бездіяльність була припинена вжиттям відповідних заходів, що за наслідками призвело до повного виконання судового рішення, як завершальної стадії судового провадження. Рішення суду виконано в повному обсязі (12 травня 2020 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження») на момент звернення до суду із даним позовом (02 червня 2020 року). Крім того, із 03 жовтня 2017 року по 02 квітня 2019 року на підставі ухвали суду касаційної інстанції вчинення виконавчих дій було зупинено, а тому державний виконавець у цей період був обмежений у праві вчиняти будь-які дії, що також об`єктивно вплинуло на розумні строки виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції до спірних правовідносин безпідставно не застосував норми ст.ст.1167,1173,1174 ЦК України не грунтуються на положеннях закону, оскільки застосування таких норм матеріального права передбачає наявність спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень.

Так, статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25 жовтня 2005 року в справі № 32/421).

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1167 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Матеріали справи не містять судових рішень (вирок) суду, що набрало законної сили або відповідного рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, якими бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб була б визнана неправомірною і такі докази у розумінні ст.81 ЦПК України позивачем під час апеляційного перегляду також не надані, а тому відсутні підстави для застування до спірних правовідносин положень норм ст.ст.1167,1173,1174 ЦК України.

Із огляду на вищевикладене, не доведені й підстави для застосування солідарної відповідальності до старшого державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ковальчук М.Є. та Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перед позивачем, тобто у чому полягають спільні дії або бездіяльність.

Отже, суд першої інстанції правильно надав оцінку доказам, наданим учасниками справи на засадах змагальності. Доводи апеляційної скарги грунтуються на їх переоцінці. При цьому апеляційний суд ураховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, з огляду на вищевикладене, не спростовують.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційний суд рішення суду першої інстанції, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишає без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: