Справа № 450/706/21 Провадження № 2/450/975/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Блистів М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить вказана квартира. Місце проживання відповідача, який є її колишнім чоловіком, зареєстроване у вказаній квартирі. Однак, за місцем реєстрації він не проживає з 19 грудня 2019 року, оскільки створив нову сім`ю. Вважає, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, з огляду на що просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 23 березня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Крім того, повідомила, що квартира АДРЕСА_1 ними була придбана в період шлюбу, а з грудня 2020 року вона є одноосібним власником такої. Відповідач проживав у згаданій квартирі по літній період 2020 року включно, а восени 2020 року - періодично, час від часу. 19 грудня 2020 року відповідач забрав свої речі з вказаної квартири та остаточно припинив проживання у такій.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористувачів № 98 від 29 січня 2021 року, виданою Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що за адресою АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 .

З рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2021 року у справі № 450/2/21 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02 серпня 2011 року зареєстрували шлюб у Залізничному ВДРАЦС ЛМУЮ, актовий запис № 240.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44296000 від 22 вересня 2015 року стверджується, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, вказана квартира була набута сторонами у шлюбі, а тому перебувала у спільній сумісній власності подружжя на підставі ч. 3 ст. 368 ЦК України.

Судом встановлено, що сторони на підставі договору про поділ майна подружжя від 22 грудня 2020 року здійснили поділ майна подружжя. Так, відповідно до п. 3 вказаного договору вказана квартира перейшла у особисту приватну власність позивача.

Таким чином, вищезгадана квартира вибула з спільної сумісної власності подружжя і, відповідно, відповідач втратив право спільної сумісної власності на таку 22 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2021 року у справі № 450/2/21 вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 серпня 2011 року Залізничним ВДРАЦС ЛМУЮ, актовий запис № 240, розірвано. Рішення суду набрало законної сили 06 квітня 2021 року.

Таким чином, відповідач перестав бути членом сім`ї позивача лише з 06 квітня 2021 року, відтак, строк відсутності його без поважних причин у житлі за вищевказаною адресою слід відраховувати саме з цієї дати.

За ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно з ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

З огляду на вказане, а також враховуючи те, що позивач звернулася до суду з даним позовом 25 лютого 2021 року, тобто в період, коли відповідач був членом її сім`ї, шестимісячний строк, впродовж якого за ним зберігається житло, як за колишнім членом сім`ї власника, станом на день ухвалення рішення 02 вересня 2021 року не пройшов.

Щодо поданих на підтвердження позовних вимог актів комісії у складі членів правління ОСББ «Свободи 18» слід зазначити, що такі виготовлені під час перебування згаданої квартири у спільній сумісній власності подружжя сторін, а також при наявності між ними укладеного шлюбу, тобто в період, коли на вказаних осіб поширювався статус співвласників майна та членів сім`ї, що зумовлювало застосування відповідного правового регулювання, відмінного від того, що застосовується під час вирішення даного спору.

При цьому, суд враховує пояснення позивача про те, що відповідач восени 2020 року, тобто в період перебування у шлюбі, періодично проживав у вказаній квартирі, а лише 19 грудня 2020 року забрав свої речі з такої та остаточно припинив проживання в ній.

Таким чином, акти комісії у складі членів правління ОСББ «Свободи 18» №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 містять неправдиву інформацію щодо непроживання відповідача у згаданій квартирі, суперечать показанням позивача, а тому судом до уваги не беруться.

Згідно договору про поділ майна подружжя від 22 грудня 2020 року володіння, користування і розпорядження квартирою АДРЕСА_1 здійснюється ОСОБА_1 на власний розсуд з дня укладення такого, а отже у відповідача припинилося вказане володіння, користування і розпорядження в цей же час.

Крім того, подані позивачем квитанції про оплату комунальних послуг не можуть свідчити про непроживання відповідача у згаданій квартирі впродовж шести місяців без поважних причин, оскільки підтверджують виключно сплату відповідних комунальних послуг позивачем.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, якими вона мотивувала свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 71 ЖК Української РСР, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02 вересня 2021 року.

Суддя Мусієвський В.Є.