Справа № 454/861/20 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/603/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

16.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (далі МКП «Сокальводоканал») невиплачену при звільненні вихідну допомогу в розмірі двомісячного середнього заробітку, що становить 21667 грн. 80 коп., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по дату ухвалення рішення в даній справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що наказом від 28.01.2020 року №12-К її звільнено з посади бухгалтера по оплаті праці ІІ категорії МКП «Сокальводоканал» з 02.02.2020 року на підставі п.6 ст.36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці та виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку.

Однак, позивач вважає, що за умовами Колективного договору МКП «Сокальводоканал» (п.п.1, 2 розділу IV) вона має право на вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку, оскільки у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці на підприємстві відбулось скорочення окремих посад, внаслідок чого на неї було покладено додаткові трудові обов`язки звільнених за скороченням працівників, тому роботодавець фактично звільнив її у зв`язку із змінами істотних умов праці, що, на її переконання, підпадає під пункт 1 розділу IV Колективного договору.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що колективний договір вважається основним внутрішнім нормативним актом підприємства, оскільки регулює рівень оплати праці, питання зайнятості, додаткові соціальні пільги та гарантії, що надаються працівникам, а тому суд безпідставно не застосував положення колективного договору при вирішенні даного спору.

На переконання апелянта, випадок її звільнення з роботи підпадає під дію пунктів 1, 2 розділу IV колективного договору, оскільки відповідно до зміненої посадової інструкції значно збільшено об`єм її роботи без зміни посадового окладу, що погіршувало умови праці, в яких вона не погоджувалась надалі працювати.

Наголошує, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведено наявність змін в організації виробництва і праці.

07.05.2021 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Відповідач вважає, що у зв`язку із змінами істотних умов праці бухгалтера по оплаті праці, погіршення умов праці не відбулось, оскільки у посадовій інструкції №4, затвердженій наказом №33 від 24.03.2006 року, передбачено посадові обов`язки по нарахуванню заробітної, а покладення додаткового обов`язку по перерахуванню заробітної плати є логічним завершенням обов`язків бухгалтера по оплаті праці.

Зазначає, що позивач невірно трактує п.6 ст.36 КЗпП України, ототожнюючи звільнення у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці із скороченням чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації і виробництві праці, оскільки це є дві різні підстави.

03.08.2021 року відповідач подав доповнення до відзиву, в якому повідомив, що постановою Львівського апеляційного суду від 15 липня 2021 року у справі №454/677/20 визнано незаконним та скасовано наказ Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства №12-К від 28.01.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи, поновлено її на займаній посаді бухгалтера по оплаті праці з 03.02.2020 року та стягнуто з підприємства середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 219815 грн. 45 коп. та 1000 грн. моральної шкоди.

Звертає увагу, що у зв`язку із скасування в судовому порядку наказу про звільнення ОСОБА_1 , скасований й пункт 2 цього наказу, яким передбачалось виплату позивачу оспорюваної нею вихідної допомоги при звільненні.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09.11.2021 року, є дата складення повного судового рішення 19.11.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що до звільнення позивач ОСОБА_1 працювала на посаді бухгалтера по оплаті праці ІІ категорії Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства.

29 жовтня 2019 року на підприємстві відбулось скорочення деяких посад.

Так, зокрема, наказом №136 від 29.10.2019 року, у зв`язку з відсутністю на підприємстві готівкових грошових коштів та фактичною відсутністю функціональних обов`язків касира, з 01.01.2020 року скорочено посаду касира 0,5 одиниці, у зв`язку з чим, наказом №148 від 25.11.2019 року затверджено та введено в дію з 03.02.2020 року нові посадові інструкції працівників, зокрема, для бухгалтера по оплаті праці ІІ категорії, яку обіймала позивач.

Наказом №167 від 26.12.2019 року внесено зміни до штатного розпису: з 01.01.2020 року виведено посади інженера-технолога ІІ категорії, касира, слюсаря АВР 4 розряду дільниці водопостачання та слюсаря-ремонтника 4 розряду дільниці водовідведення, та введено посади: слюсаря АВР 3 розряду дільниці водопостачання та слюсаря-ремонтника 3 розряду дільниці водовідведення.

Новою посадовою інструкцією бухгалтера по оплаті праці ІІ категорії передбачено додаткові обов`язки, а саме: здійснення нарахування та перерахування заробітних плат робітників і службовців, інших виплат та платежів, а також відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників підприємства, виплату авансу (п.2.8); подання до банківських установ погоджені з керівництвом платіжні доручення для перерахування коштів згідно визначених податків та зборів, оплату матеріалів, товарів та інших послуг постачальників (п.2.9).

Позивач ОСОБА_1 відмовилася від виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, після внесення змін.

Наказом №12-К від 28.01.2020 року позивач звільнена з 02.02.2020 року з посади бухгалтера по оплаті праці ІІ категорії Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України.

Вихідну допомогу позивачу виплачено в розмірі середньомісячного заробітку.

Пунктом 2 розділу IV Колективного договору, укладеного між адміністрацією МКП «Сокальводоканал» та первинною профспілковою організацією МКП «Сокальводоканал» на 2017 2018 роки, передбачено виплату працівникові вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 1 цього розділу, а саме: ліквідації, реорганізації підприємства, зміни в організації виробництва і праці, зміни форм власності або часткового зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміна істотних умов праці не є безумовною підставою для висновку про погіршення умов праці працівника, а тому ці два поняття не можна ототожнювати.

Крім того, постановою Львівського апеляційного суду від 15 липня 2021 року у справі №454/677/20 визнано незаконним та скасовано наказ Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства №12-К від 28.01.2020 року про звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи, поновлено її на займаній посаді бухгалтера по оплаті праці ІІ категорії з 03.02.2020 року та стягнуто з підприємства середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 219815 грн. 45 коп., що само по собі виключає визначені законом підстави для виплати їй вихідної допомоги при звільненні.

За наведених обставин, в колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич