Справа № 522/7787/21
Провадження № 4-с/522/95/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Інвестбанк» з ринку, зацікавлена особа: державний виконавець Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яцина Олександр Сергійович, на протиправну бездіяльність державного виконавця та зобов`язання усунути перешкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду 05.05.2021 року надійшла скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Інвестбанк» з ринку, зацікавлена особа: державний виконавець Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина Олександр Сергійович, на протиправну бездіяльність державного виконавця та зобов`язання усунути перешкоди.

Матеріали скарги суддя отримала 06.05.2021 року.

Ухвалою суду від 07.05.2021р. скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Інвестбанк» з ринку було залишено без руху.

Недоліки скарги були усунуті представником 01.06.2021р. та надано до суду скаргу в новій редакції (а.с.21-35).

Згідно обґрунтувань скарги, на примусовому виконанні в Першому Приморському відділі ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий документ, згідно якого боржником є ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Андронова Олега Борисовича, а стягувачем ОСОБА_1 . Заявником на адресу відділу ДВС 15.04.2021 року було направлено запит від 12.04.2021 року №035-49-3/21 про закінчення виконавчого провадження № 62478388 на підставі п.4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжиття всіх заходів, передбачених ч.1 ст. 40 Закону.

Посилались на те, що 11.01.2017 року Національним банком України було прийнято постанову №17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк». Посилились на те, що інформація про прийняття Нацбанком України відповідного рішення про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «КБ «Інвестбанк» як банку-боржника є публічною та міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; оголошення про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банк ПАТ «КБ «Інвестбанк» опубліковано в газеті «Голос України» тираж №8 (6513) від 17.01.2017 року. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 18.03.2021 року №255 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк» було відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Інвестбанк», делеговані Паламарчуку Віталію Віталійовичу рішенням виконавчої дирекції Фонду від 11.01.2021 року №17 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк». На підставі рішення фонду до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань внесено запис про зміну керівника ПАТ «КБ «Інвестбанк» шляхом внесення даних директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни.

Між тим, не зважаючи на викладене, а також заяву Фонду від 12.04.2021 року, державним виконавцем питання щодо закінчення виконавчого провадження підставі п.4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжиття всіх заходів, передбачених ч.1 ст. 40 Закону, вчинено не було, чим на думку представника заявника допущено протиправну бездіяльність.

За викладеного звернулись до суду з дійсною скаргою.

Ухвалою суду від 04.06.2021 року скаргу було прийнято до провадження суду та призначено до розгляду по суті на 10.06.2021 року.

Через неявку учасників процесу розгляд справи неодноразово (10.06.2021 року, 07.07.2021 року) відкладався.

У судове засідання 31.08.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Отже, зважаючи на належне сповіщення сторін, з урахуванням ст. 223 ЦПК України, а також строків розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності представників сторін, сповіщених належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 06.09.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що в Першому Приморському відділі ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження ВП 62478388, відкрите 26 липня 2020 року, згідно якого боржником є ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Андронова Олега Борисовича, а стягувачем ОСОБА_1 .

Виконавчий лист був виданий Приморським районним судом м. Одеси.

Згідно відомостей сайту Судова влада України, за пошуком відносно позивача ОСОБА_1 та боржника ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк», було встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02.12.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Інвестбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Андронова Олега Борисовича (, місцезнаходження м.Одеса, вул. В.Арнаутська, буд. 2-б) на користь ОСОБА_1 кошти за договором про відкриття рахунку у цінних паперах №З-2/Д/2010 від 21.04.2010 року, договору про внесення змін та доповнень до нього від 11.02.2014 року та договору на брокерське обслуговування №БО-08/2012 від 27.03.2012 року, у розмірі 300 592, 00 грн., 3% річних у розмірі 18 529.64 грн., інфляційні витрати у розмірі 75 142, 21 грн.. Стягнуто з ПАТ КБ «Інвестбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Андронова Олега Борисовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у роз мара 3 975,49 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

Таким чином, що не спростовано заявником, суд вбачає, що виконавче провадження № 62478388 було відкрито 26.07.2020 року саме на виконання вказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року (справа №522/3211/19).

Також судом встановлено, що рішення Правління Національного банку України від 11 січня 2017 року № 17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 12 січня 2017 року № 86, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.03.2021 року №255 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк» було відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Інвестбанк», делеговані Паламарчуку Віталію Віталійовичу рішенням виконавчої дирекції Фонду від 11.01.2021 року №17 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк».

На підставі рішення фонду до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань внесено запис про зміну керівника ПАТ «КБ «Інвестбанк» шляхом внесення даних директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни.

Зазначена інформація міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мережі Інтернет (http://www.fg.gov.ua) є загальновідомою та не потребує доказування.

Представником Фонду на адресу Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 15.04.2021 року було направлено запит від 12.04.2021 року №035-49-3/21, згідно якого просили закінчити виконавче провадження № 62478388 на підставі п.4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається зі скарги, підставою її подання стали ті обставини, що державним виконавцем за заявою Фонду не було закінчено вказане виконавче провадження, що на думку заявника свідчить про протиправну бездіяльність державного виконавця.

Вирішуючи справу суд виходить із наступного.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до пунктів 3,7 ч. 2, ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно з п.4 ч. 1, ч.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження»), виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до п. 2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно приписам ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тимчасова адміністрація та ліквідація банку здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, який призначає уповноважену особу та делегує їй відповідні повноваження для забезпечення ефективної процедури під час здійснення тимчасової адміністрації виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідацію, а також захист прав і законних інтересів вкладників та задоволення вимог кредиторів.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. ( ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 статті 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст.12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п.1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст.79 ЦП України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування..

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається в межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Між тим, як вбачається із матеріалів справи, рішенням від 02.12.2019 року Приморський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_1 , пред`явлений саме до ПАТ КБ «Інвестбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Андронова Олега Борисовича, отже спір був розглянутий вже станом на той час, коли було прийнято рішення про ліквідацію даного банку.

Отже, суд вважає, що дії державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є правомірними, оскільки боржником у виконавчому провадженні виступає не банк, а уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Інвестбанк», також державна реєстрація банку на теперешній час не ліквідований, а тому підстави для закриття виконавчого провадження відсутні.

За викладених обставин справи та норм законодавства суд приходить до висновку, що сторона скаржника не довела обставини, на які вона посилалася, оскільки доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, то невиконання обов`язку по доказуванню для заявника має процесуально-правові наслідки.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. 1, 2, 18, 39, 40, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Інвестбанк» з ринку, зацікавлена особа: державний виконавець Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яцина Олександр Сергійович, на протиправну бездіяльність державного виконавця та зобов`язання усунути перешкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 06.09.2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі