ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця під час виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гусєва В.С. про закриття виконавчого провадження, заінтересована особа боржник КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР».

Скаргу обґрунтовував тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.12.2020 року визнано незаконним наказ про звільнення та поновлено його на роботі на посаді інженера КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР.

12.01.2021 року він отримав в апеляційному суді виконавчий лист та копію постанови від 24.12.2020 року, які 26.01.2021 року подав до Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 05.02.2021 року державним виконавцем Гусєвим В.С. було відкрито виконавче провадження № 64403540.

18.02.2021 року стягувач був залучений виконавцем до проведення виконавчих дій у приміщенні боржника - КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР у вигляді ознайомлення його з наказом про поновлення на посаді та складення акту про виконання судового рішення.

Від підпису акту ОСОБА_1 відмовився, оскільки наказ про поновлення на роботі не відповідав вимогам постанови суду від 24.12.2020 року.

19.02.2021 року він звернувся до боржника з метою надання нового бланку трудової книжки, оскільки у існуючій трудовій книжці скінчились аркуші.

Стягувач відмовився від підпису у трудовій книжці про ознайомлення з записом про поновлення на роботі, оскільки той не відповідав ні постанові суду від 24.12.2020 року, ні вимогам п. 2.10 Інструкції ведення трудових книжок.

20.02.2021 року він подав боржнику заяву про причини незгоди з наказом від 18.02.2021 року про поновлення на роботі та відповідним записом у трудовій книжці.

17.03.2021 року він отримав лист боржника про те, що 22.02.2021 року ним видано новий наказ за № 22-ос, яким внесено зміни у наказ від 18.02.2021 року за № 21-ос та внесено зміни до його трудової книжки.

19.03.2021 року державний виконавець Гусєв В.С. прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження № 64403540, з якою стягувач не погоджується, з тих підстав, що його поновлено на посаду інженера апарату управління, якої він, до незаконного звільнення, не займав.

Також зазначив, що наказ про поновлення на роботі не містить розпорядження про компенсацію середнього заробітку за час, що минув з постановлення судом рішення. Наказ не містить розпорядження відділу кадрів про внесення змін до табелю обліку робочого часу щодо причин відсутності його на роботі. В наказі про поновлення зазначено датою поновлення на роботі 10.05.2018 року, що є днем звільнення, а мала бути зазначена наступна дата 11.05.2018 року. У трудову книжку теж внесли запис про поновлення його на роботі з 10.05.2018 року.

Крім того, державний виконавець не перевірив факту надання йому робочого місця.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Гусєва В.С. задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Гусєва В.С. від 19.03.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 64403540. Також зобов`язано державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Гусєва В.С. поновити виконавче провадження № 64403540 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським апеляційним судом 12.01.2021 року у цивільній справі № 200/20428/17.

Не погодившись із такою ухвалою, КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також на не повне з`ясування усіх фактичних обставин справи.

ОСОБА_1 , відповідно до ст. 360 ЦПК України, подав відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, оскільки, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, тому вважає доводи скарги безпідставними, а оскаржуване судове рішення законним і обґрунтованим.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 10.05.2018 року наказом № 160-к ОСОБА_1 звільнено з посади інженера КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР за прогул.

24.12.2020 року Дніпровським апеляційним судом ухвалено рішення, яким за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , поновлено останнього на посаді інженера в КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР.

На виконання цього рішення, 12.01.2021 року апеляційним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист.

26.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про відкриття виконавчого провадження.

05.02.2021 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гусєвим В.С. відкрито виконавче провадження № 64403540.

18.02.2021 року, за участі ОСОБА_1 , державним виконавцем Гусєвим В.С. складено акт, у якому зазначено, що ним проведені виконавчі дії з поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР та встановлено, що 18.02.2021 року боржником видано наказ № 21-ос, яким скасовано наказ про звільнення і поновлено стягувача на посаді інженера апарату управління з 10.05.2018 року, про що зроблено відмітку у трудовій книжці. ОСОБА_1 у акті зазначив, що з ним не погоджується, оскільки вважає постанову Дніпровського апеляційного суду від 24.12.2020 року не виконаною. Зазначив, що його поновлено зовсім на іншу посаду, а не на ту, з якої було протиправно звільнено.

18.02.2021 року, на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 24.12.2020 року, КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР прийнято наказ № 21-ос про скасування наказу від 10.05.2018 року за № 160-к про звільнення та поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера апарату управління з 10.05.2018 року.

Наказом боржника від 22.02.2021 року за № 22-ос, у наказ № 21-ос від 18.02.2021 року внесено зміни та викладено його в іншій редакції, а саме: поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР з 10.05.2021 року.

19.03.2021 року державним виконавцем Гусєвим В.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 64403540 у зв`язку з виконанням виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду від 12.01.2021 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР, на підставі наказу боржника від 22.02.2021 року за № 22-ос.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що боржником та виконавцем не було надано доказів фактичного допуску стягувача до роботи у вигляді виконання його попередніх обов`язків, а надані сторонами виконавчого провадження усні пояснення у судовому засіданні вказують на те, що скаржника фактично до роботи допущено не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з приписами ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання, відповідно до законодавства про працю, наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В своїй апеляційній скарзі КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР» посилається на неповне дослідження та не встановлення всіх фактичних обставин даної справи, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що поновлення на роботі ОСОБА_1 було формальним, а постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження прийнята ним передчасно.

Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Отже, день звільнення працівника з роботи, є останнім його робочим днем, за який, в силу приписів ст. 116 КЗпП України, має бути проведений розрахунок.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Також, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16, від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18.

Як вбачається з матеріалів справи, складений державним виконавцем акт від 18.02.2021 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі не є доказом належного виконання рішення суду, оскільки, наказ від 18.02.2021 року про поновлення стягувача на роботі, виданий боржником, не відповідав вимогам законодавства про працю, через те, що містить іншу назву посади.

Водночас, з наданого боржником до суду першої інстанції, штатного розпису вбачається, що на момент видання ним наказу від 18.02.2021 року була наявна посада інженера.

При цьому, наказ боржника від 22.02.2021 року, яким внесено зміни до попереднього наказу, підставою для складення акту державним виконавцем не міг бути, оскільки виданий пізніше.

Крім того, у наказах боржника від 18.02.2021 року та від 22.02.2021 року було зазначено дату поновлення ОСОБА_1 на посаді - 10.05.2018 року, що не відповідає вимогам КЗпП України, адже, 10.05.2018 року його останній робочий день, тому, скаржник повинен бути поновлений на роботі з 11.05.2018 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гусєва В.С. про закриття виконавчого провадження підлягає до задоволення.

В своїй апеляційній скарзі апелянт також посилається на пропуск ОСОБА_1 строку, передбаченого для подачі такої скарги.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки, матеріалами справи підтверджується, що 24 березня 2021 року ОСОБА_1 , у 10-ти денний строк, після ознайомлення в автоматизованій системі виконавчих проваджень з оскарженою постановою, тобто, вчасно звернуся зі скаргою до Дніпровського апеляційного суду.

Після отримання особисто 31.03.2021 року письмових роз`яснень Дніпровського апеляційного суду щодо порядку подання скарги на дії та рішення виконавця, ОСОБА_1 було подано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скаргу аналогічного змісту, яка була повернута йому внаслідок невиконання ним вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Так, після отримання 12.04.2021 року копії ухвали суду від 31.03.2021 року, скаржник у дводенний строк повторно звернувся до суду зі скаргою, усунувши її недоліки.

Отже, викладені обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на подання вказаної скарги, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для її залишення без розгляду.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні державним виконавцем, ні боржником, не було надано будь-яких доказів на спростування зазначеної ОСОБА_1 дати його ознайомлення з постановою державного виконавця від 19.03.2021 року про закінчення виконавчого провадження ні у суді першої, ні у суді апеляційної інстанцій.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова