Справа № 647/105/21
№ провадження 2/647/731/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Степанюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Бериславі Херсонської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу №647/105/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

встановив:

У січні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/Т/972132 від 12.06.2013 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 27 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно із графіком платежів. 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір №2 «Про відступлення права вимоги», відповідно до умов якого ПАТ «АКТАБАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ»» належне йому право вимоги до відповідача. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 134,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 21.01.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

30.03.2021 року Бериславським районним судом Херсонської області було винесено заочне рішення та стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року в розмірі 39 134, 00 грн. (тридцять дев`ять тисяч сто тридцять чотири грн.), а також вирішено питання про судові витрати.

12.10.2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30.03.2021 року.

Ухвалою суду від 01.11.2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 01.11.2021 року, заочне рішення суду скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

04.11.2021 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки 12.06.2013 року між AT «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/Т/972132, терміном на 36 місяців до 11.06.2016 року та узгоджено графік платежів. До 2015 року відповідач виконував умови договору та перераховував банку всі чергові платежі. У 2015 році платежі перестали проводитись, оскільки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 стало відомо, що AT «АКАБАНК» з 22.01.2015 року знаходиться в стані припинення, вимог від правонаступника або ліквідатора про повернення боргу ОСОБА_1 не отримував. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК». За положеннями п.4 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент початку ліквідації банку) ПАТ «АКТАБАНК» не могло здійснюватися нарахування відсотків, комісії та пені на заборгованість відповідача після 15.01.2015 року. Додатком №1 до договору №/Т/972132 від 12.06.2013 року між сторонами було узгоджено графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту, відповідно до якого позичальник повинен був щомісячно до 15 числа поточного місяці перераховувати банку 1 627,62 грн., які складаються з погашення основного кредиту та комісії за супроводження кредиту. Як вбачається з умов кредитного договору, ПАТ «АКТАБАНК» надало позичальнику кошти на споживчі потреби, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Протягом періоду з 15.07.2013 року по 15.01.2015 року банку було повернуто 19 255,72 грн, а загальний розмір кредиту та процентів за користування кредитом становить 27 004,14 грн. (згідно додатку №1 до договору), отже фактично не повернутим залишилось 7 748,42 грн. заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом. Враховуючи викладене, у ПАТ «АКТАБАНК» не існувало вимоги до відповідача, у тому обсязі, який було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, відповідач не був письмово повідомлений про заміну кредиторів у зобов`язанні. Доказів отримання відповідачем повідомлення про відступлення прав вимоги до позову не додано. Крім того, відповідач зазначає, що позов було подано в січні 2021 року, а термін дії кредитування сплив 15.01.2015 року, з моменту прийняття рішення про ліквідацію банку, отже до спірного кредитного зобов`язання слід застосувати позовну давність. Умови договору щодо збільшення позовної давності до 10 років є дискримінаційними та порушують права споживача, як слабшої сторони договору. Крім того договір №/17972132 від 12.06.2013 року не містить умов збільшення терміну позовної давності до вимоги про стягнення «комісії за супроводження кредиту», отже до даної вимоги підлягає застосуванню загальна позовна давність тривалістю в три роки. Крім того, кредитний договір, який є підставою позовних вимог, не містить узгодженої відсоткової ставки пені. Ні позовна заява, ні додані до неї документи не містять розрахунку пені. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог та спливом позовної давності.

17.11.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що посилання відповідача та його представника у відзиві є необґрунтованими, недоведеними, суперечать нормам чинного законодавства, а отже не підлягають задоволенню та не повинні братися до уваги суду, оскільки відповідач не заперечує, що між ним та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір та отримано кошти в розмірі 27 000,00 грн. Відповідно до договору, було визначено графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. В даному графіку, який містить власноручний підпис ОСОБА_1 , визначено, що позичальник протягом 36 місяців, починаючи з липня 2013 року по червень 2016 року (включно) повинен вносити на погашення заборгованості за кредитним договором щомісяця суму в розмірі 1 627,62 грн. З наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що останнім в рахунок погашення заборгованості, за період з 15.07.2013 року по 15.01.2015 року, було здійснено 12 платежів на загальну суму 15 998,12 грн., проте у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 сплатив 19 255,72 грн. Крім того, серед наданих копій квитанцій є дублі, деякі квитанції надані в двох примірниках. Також, ОСОБА_1 було здійснено платіж на суму 1 778,00 грн., але через погану якість квитанції достовірно встановити дату платежу не можливо. Щодо припинення сплат по кредитному договору через ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» представник позивача зазначає, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 року №576 «Про віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 року №90 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКТАБАНК», згідно з яким 17.09.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКТАБАНК». 06.11.2015 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за адресою: www.fg.giv.ua була розміщена інформація про заміну реквізитів для погашення заборгованості за кредитами та іншими зобов`язаннями перед ПАТ «АКТАБАНК». Юридичні та фізичні особи могли здійснювати погашення заборгованості за кредитами в національній валюті у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на накопичувальний рахунок ПАТ «АКТАБАНК» (у стадії ліквідації) через установи інших банків. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що первинний кредитор ПАТ «АКТАБАНК» або його правонаступник в особі ТОВ «ФК «ЄАПБ»» відмовлявся прийняти належне виконання умов кредитного договору та перешкоджали належному виконанню зобов`язання. Крім того, законодавством не передбачено припинення нарахування процентів за кредитним договором після введення тимчасової адміністрації в банк. Представник позивача зазначає, що відповідач міг скористатися своїм правом та виконати свій обов`язок шляхом внесення грошових коштів на погашення заборгованості у депозит нотаріуса та/або нотаріальної контори, але даним правом не скористався, більш того, відповідачем не надано жодних доказів про звернення до банку та/або вчиненні будь-яких інших дій для вирішення питання щодо подальшого погашення заборгованості за кредитним договором. 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року в сумі 39 134,00 грн., з яких: 18 001,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 10,00 грн. - заборгованість за процентами; 18 423,00 грн. - заборгованість за комісією; 2 700,00 грн. - штрафи, пені, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року. Вказаний розрахунок підтверджує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ»» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нараховані відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань та інші платежі нараховувалися виключно первісними кредиторами, а саме ПАТ «АКТАБАНК». ТОВ «ФК «ЄАПБ»» на адресу відповідача простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та виключення персональних даних до бази персональних даних, однак ОСОБА_1 не виконував обов`язку та не повертав надані йому в кредит кошти. Вказана в кредитному договорі інформація була доведена до відома позичальника, що підтверджується змістом підписаного ним кредитного договору. Крім того, у кредитному договорі існує умова сплати позичальником протягом 36 місяців річної відсоткової ставки в розмірі 0,01% річних та комісії за супроводження кредиту 3,25 % від суми кредиту (877,50 грн. комісія за супроводження кредиту). Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Кредитний договір №/Т/972132 містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, містить всі істотні умови передбачені законодавством України. Відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. Отже, кредитний договір №/17972132 від 12.06.2013 року був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані кредитором кредитні кошти. Представник позивача стверджує, що дії відповідача щодо оспорювання нарахованої заборгованості в частині комісії за супроводження кредиту через вісім років після його укладення є нічим іншим, як намаганням уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Будь-яких доказів на спростування невірного нарахування комісії за супроводження кредиту, відсотків, пені та за основною сумою боргу відповідачем не надано, а тому посилання на порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» є необґрунтованим та безпідставним.

Згідно із п. 5.3. Кредитного договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 (десять) років. Вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності, оскільки укладено в письмовій формі та містить підпис позичальника. Зважаючи на викладені факти, підстав для застосування норм статей пропуску строку загальної чи спеціальної позовної давності відсутні.

24.11.2021 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого представник відповідача вважає пояснення та аргументи викладені позивачем у відзиві необґрунтованими. Що стосується сум сплаченої заборгованості, то відповідачем на підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором було надано квитанції. Всі квитанції мають різні реквізити, зокрема дату валютування. У квитанціях від 15.08.2013 року та 16.08.2013 року, сума 1 627,00 грн. була перерахована ПАТ «АКТАБАНК». Квитанція №12971.722.1 від 15.10.2013 року час 13:13 та квитанція №482891885.1 від 15.08.2013 року час 13:12 на суми 1 630,00 грн. мають різні реквізити, зокрема час проведення операції. Отже, 1 630,00 грн. також було перераховано ПАТ «АКТАБАНК» двічі. Протягом періоду з 15.07.2013 року по 15.01.2015 року, банку було повернуто 19 255,72 грн., а загальний розмір кредиту та процентів за користування кредитом становить 27 004.14 грн., отже фактично не повернутими залишилось 7 7748,42 грн. заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом. Щодо припинення нарахування відсотків, комісії та пені на заборгованість відповідача після 15.01.2015 року, то представник відповідача зазначає, що в той час, як процедуру ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» було розпочато 15.01.2015 року, на момент ліквідації кредитора була чинною норма, яка забороняла нарахування відсотків, комісії та пені на заборгованість після початку процедури ліквідації. ОСОБА_1 не займається підприємницькою діяльністю та незалежною професійною діяльністю, отримані кошти використовувалися на споживчі цілі. Між сторонами виникли договірні відносини з приводу споживчого кредитування, кредит позивачу надавався кредитною установою на споживчі цілі, а отже на відносини між учасниками розгляду цього спору поширюються правила законодавства про захист прав споживачів, тому вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією є безпідставними. Щодо застосування позовної давності, то позивач посилається на п. 5.3 договору №/Т/972132 від 12.06.2013 року, відповідно до якого термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів встановлено тривалістю 10 років, проте вказаний договір не містить умов збільшення терміну позовної давності до вимоги про стягнення комісії за супроводження кредиту, отже до даної вимоги підлягає застосуванню загальна позовна давність тривалістю в 3 роки.

В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою від 30.11.2021 року просив позов задовольнити у повному обсязі, судове засідання провести за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Бойко Н.П. у судове засідання не з`явилася, заявою від 09.12.2021 року просила розглянути справу за її відсутності із урахуванням доводів, викладених у відзиві на позов надійшло та у запереченнях.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.06.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/Т/972132 на споживчі потреби. Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 27 000,00 грн. (зворот а.с. 10, а.с.11).

Відповідно до п.2.1. договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 27 000.00 грн, в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим Договором строки.

Пунктом 2.1.1. передбачено, що процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01 % річних та включається в суму щомісячного платежу.

Відповідно до п. 2.1.2. позичальник сплачує Банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 877,50 гривень, що розраховується як 3,5% від суми кредиту, вказаного в п.2.1. цього Договору та включається в суму щомісячного платежу.

Згідно з п.2.1.3. договору, погашення Кредиту, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту, здійснюється Позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 1 627,62 грн. та з кінцевою датою повернення всієї заборгованості за Кредитом 11.06.2016 року (включно) на умовах, визначених цим Договором, згідно Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.3.1. договору, надання кредиту проводиться 12.06.2013 року, шляхом надання готівкових коштів з позичкового рахунку Позичальника через касу банку.

Відповідно до п.5.1 договору у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 150 гривень за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину.

Відповідно до п.5.3 договору, сторони узгодили термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором тривалістю десять років.

Відповідач з умовами договору погодився, про що свідчить його підпис.

Згідно із заявою на видачу готівки №351298 від 12.06.2013 року ОСОБА_1 через касу банку було отримано 27 000.00 грн готівкою, що підтверджується його особистим підписом на заяві. (а.с. 5 зворот).

23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ»» належні ПАТ «АКТАБАНК», а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуває в обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги ПАТ «АКТАБАНК» до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до договору (а.с.18-19).

Згідно із п.2.2. договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» в день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання ПАТ «АКТАБАНК» у повному обсязі коштів, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних в Додатку №1.

Відповідно до витягу з додатку №1 до договору №2 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» про відступлення права вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/Т/972132 в сумі 39 134,00 грн., яка складається з: 18 001,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 10,00 грн. - сума заборгованості за процентами, 18 423,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 2 700,00 грн. - штраф, пеня (а.с.20).

27.03.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору (а.с.15).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 30.11.2020 року виникла заборгованість за договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року, в загальній сумі 39 134,00 гривень, яка складається з: 18 001,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 10,00 грн. - заборгованість за процентами; 18 423,00 грн.- заборгованість за комісією; 2 700,00 грн. - штрафи, пеня (а.с. 14).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з наведених положень Закону та встановлених судом обставин, «ФК «ЄАПБ»» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року до позичальника ОСОБА_1 .

Суд не погоджується з доводами відповідача про відсутність у нього зобов`язань з повернення кредитних коштів через неналежне повідомлення про зміну кредитора з огляду на наступне.

На підтвердження виконання обов`язку нового кредитора повідомити боржника про зміну кредитора, позивачем надано лист вих.№002404697-1 від 27.03.2018 року, адресований ОСОБА_1 , в якому міститься повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №/Т/972132 від 12.06.2013 року та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с.15).

Відомості про отримання цього повідомлення позичальником в матеріалах справи відсутні, а тому у суду відсутні підстави вважати, що таке повідомлення направлено на адресу позичальника.

Разом із тим, відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак суду не надано доказів того, що відповідач виконав умови договору як перед первісним кредитором, так і перед нинішнім кредитором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 39 134,00 грн., яка складається з наступного: 18 001,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 10грн. - заборгованість за процентами, 18 423,00 грн. заборгованість за комісією, 2 700,00 грн. - штрафи, пеня.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових, які зазначено у витягу з додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги (а.с.20), тобто у розмірі вимоги, який мав первісний кредитор.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. З інформацією про умови кредитування відповідач був обізнаний, про що свідчить його підпис у договорі, графіку погашення.

Судом встановлено, що відповідач, отримавши від банку кредитні кошти у встановлений договором строк їх не повернув, а відтак, виходячи з положень частини другої статті 530 ЦК України, наявні підстави вважати, що права позивача були порушені у зв`язку з чим, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом у розмірі 18 001 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Оскільки п. 2.1.1. кредитного договору №/Т/972132 від 12.06.2013 року встановлено процентну ставку у розмірі 0,01% річних, що включається в суму щомісячного платежу, та виходячи з положень ст. 1056-1 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами у розмірі 10 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії за супроводження кредиту суд враховує наступне.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору), споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті і, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Пунктом 2.1.2 кредитного договору передбачено сплату щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 877,50 грн, яка включається до суми щомісячного платежу.

Таким чином, суд зазначає, що пункт 2.1.2 договору кредиту є несправедливим, суперечить положенням частини п`ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), тому відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказані умови договору є недійсними внаслідок їх нікчемності.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу. Таким чином, позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. Отже позовні вимоги про стягнення комісії на суму 18 423 грн задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу, пені суд виходить з наступного.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п.2.1.3. договору, погашення Кредиту, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту, здійснюється Позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 1 627,62 грн. та з кінцевою датою повернення всієї заборгованості за Кредитом 11.06.2016 року (включно) на умовах, визначених цим Договором, згідно Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

У відповідності до п. 5.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу банк має право вимагати від клієнта сплати штрафу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень, за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину.

Співставляючи суми та дати внесень платежів за кредитним договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року, що зазначені у квитанціях, наданих відповідачем (а.с.125-138), із графіком платежів (додаток № 1 до договору - а.с.12), судом встановлено, що ОСОБА_1 майже кожного місяця допускав прострочку внесення грошових коштів на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим в порядку п.5.1 кредитного договору, йому було нараховано штрафні санкції.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 2 700,00 грн. підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на позов на те, що позивач звернувся до суду з даною позовною заявою поза межами строку позовної давності, є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 203 ЦК України зазначені наступні загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не спростував, що при укладенні кредитного договору від 12.06.2013 року він не усвідомлював зміст п. 5.3 кредитного договору про збільшення позовної давності до 10 років по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені/штрафів, що у даному питанні не були додержані передбачені у ст. 203 ЦПК України загальні вимоги, які є необхідними для чинності правочину.

За встановлених обставин, суд вважає, що позивач звернувся до суду у межах узгодженого сторонами строку позовної давності.

Отже, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, з урахуванням положень чинного цивільного законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року у розмірі 20 711,00 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 18 001,00 грн., заборгованості за процентами в сумі 10,00 грн. та штрафів в сумі 2 700,00 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (53%) в сумі 1 114,06 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» кредитну заборгованість за договором №/Т/972132 від 12.06.2013 року у розмірі 20 711,00 грн. (двадцять тисяч сімсот одинадцять грн.), а також судові витрати у розмірі 1 114,06 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду або через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, .

Представник позивача Мінаков Андрій Андрійович, 07400, Київська область, м.Бровари, вул.Лісова, 2, поверх №4, паспорт № НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя О.О.Корсаненкова