Справа №705/1882/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі: головуючого - судді Піньковського Р.В.
при секретарі Гончар О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в обґрунтування якої зазначивши про те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 .
У вказаному будинку був зареєстрований ОСОБА_2 , який з 01 жовтня 2004 року і до цього часу у спірному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, а також не приймає участі у спільному побуті. Їй відомо, що відповідач проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач не є членом її сім`ї, договір про найм ним вищевказаного будинку не укладався і наміру укладати такий договір вона не має.
У зв`язку із зазначеним, вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 07.06.2021 року, після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов. Розгляд справи був призначений на 31 серпня 2021 року.
Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове зсідання не з`явилися, на адресу суду пожали письмову заяву, у якій просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд позов задовольнити.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, неявкою його в судове засідання без поважних причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житлом, а саме частиною приміщення житлового будинку, власником якого є позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.ст. 391, 405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування житлом.
Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов`язані з правом розпорядитися ним.
Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання.
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 13 листопада 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 488, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 13.11.2018 року за індексним номером 145122707 приватним нотаріусом Ящуком Д.О. Уманського районного нотаріального округу (а.с. 7, 9).
Згідно акту складеного 21 квітня 2021 року старостою Танської сільської ради Уманського району Черкаської області Янчуком М.А. , за участі ОСОБА_1 , сусідів ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.10.2004 року, до теперішнього часу, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, не є членом сім`ї ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , яка є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не укладали між собою договір про користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки за № 19-05/121 від 22.04.2021 року, виданої Дмитрушківською сільською радою с. Танське Уманського району Черкаської області, ОСОБА_2 , 2002 року народження, дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою не проживає з жовтня 2004 року по даний час. Проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
У матеріалах справи також містяться письмові пояснення ОСОБА_6 , проживаючого по АДРЕСА_3 , та ОСОБА_7 , проживаючого по АДРЕСА_3 , які підтверджують той факт, що відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 , з жовтня 2004 року. Він не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , не проживає у належному їй житловому будинку, не сплачує кошти за користування будинком та за нараховані комунальні послуги.
Згідно листа-прохання, направленого ОСОБА_1 29 квітня 2021 року рекомендованим листом на ім`я ОСОБА_2 , позивач просить відповідача в добровільному порядку знятися з реєстрації у її будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та попереджає, що у разі відмови, вона вимушена буде звертатися до суду з позовом за захистом своїх прав.
Також судом було направлено запит щодо місця реєстрації відповідача і на адресу суду надійшло повідомлення відповідь від 02.06.2021 року вих. № 19-04/80, у якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів матері ОСОБА_9 в даний час ОСОБА_2 перебуває за кордоном.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, в тому числі із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою.
Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Одним із способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право (п. 3. ч. 2 ст. 16 ЦК України). Фактичне користування без правових підстав чужою власністю всупереч волі власника є дією, яка порушує право.
Таким чином, на думку суду, позбавлення відповідача права користування належним позивачу житловим будинком припинить таке порушення та у повній мірі відновить правомочності власника щодо житлового будинку.
У вказаному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту свого порушеного права, адже інших альтернативних способів забезпечення реалізації прав власника, аніж позбавлення зареєстрованої особи, відповідача по справі, права користування житловим приміщенням, у цій ситуації не існує. Крім іншого, позивач, як власник житлового будинку, має бажання захистити свої права саме зняттям відповідача з реєстрації, який відмовляється це зробити у добровільному порядку, і позивач має на це право, адже суспільна потреба у захисті власності в цьому випадку є - захист правових цінностей і прав конкретної юридичної особи.
Відповідна правова позиція міститься у постанові ВС від 14.05.2020 у справі №340/429/17.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 89, 259, 263-265, 268, 272, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя: Р. В. Піньковський