Справа № 2-1993/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Лисиченко С.М., розглянувши цивільну справу за заявою представника стягувача Акціонерного товариства «ОТП Банк» (м. Київ, вул. Жилянська, 43) Збицької Елліни Павлівни ( АДРЕСА_1 ) про видачу дублікатів виконавчих листів, -

встановив:

28.12.2020 до Київського районного суду м.Харкова надійшла заява Акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів у справі №2-1993/10/10 на примусове виконання рішення Київського районного суду м.Харкова щодо стягнення: з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості по кредиту за договором №СNL 700/514/2007 від 06.03.2007 в розмірі 419723,63 грн. та з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості по кредиту за договором № ML 700/1018/2008 від 08.01.2008 з в розмірі 132379,23 грн.

В обґрунтування заяви представник стягувача посилається на те, що вищезазначені виконавчі листи перебували на виконанні в Міському ВДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків). 26.11.2019 АТ «ОТП Банк» подана заява про повернення виконавчих документів стягувачу, з метою передачі їх в провадження приватного виконавця. Після цього жодних відповідей й повідомлень від органу ДВС стягувач АТ «ОТП Банк» не отримувало. У прийомний час державний виконавець повідомив, що виконавчі документи повернуті та направлені рекомендованим листом стягувачу. Дату направлення та вихідний номер листа стягувачу не повідомлено. Однак, АТ «ОТП Банк» не отримувало жодних листів, повідомлень, а тим паче оригіналів виконавчих документів від органу ДВС, що свідчить про фактичну втрату органом ДВС їх оригіналів та є перешкодою для подальшого виконання рішення суду.

Представник Акціонерного товариства «ОТП Банк» Збицька Е.П. у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду заяви неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду заяви неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 надала заперечення на заяву про видачу дублікату виконавчого листа, в якому зазначила, що вважає, що ОСОБА_2 необхідно виключити з переліку відповідачів в заяві, оскільки вимоги заявленої АТ «ОТП Банк» його не стосуються. Крім того, вона заперечує проти задоволення заяви, оскільки строк пред`явлення виконавчих листів сплинув, у його подовженні було відмовлено ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.06.2018 року. До того ж, відповідно до листа Голови Київського районного суду м.Харкова Шаренко С.Л. №03-08/Б-54 від 07.05.2018 року, 22.03.2018 року виконавчі листи у справі №2-1993/10 були направлені на адресу ПАТ «ОТП Банк» та, згідно повідомлення про вручення, отримані 26.03.2028 року. Також надала заяву з проханням розглядати заяву в її відсутність.

Представник Міського ВДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) Нагорна К.В. . у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду заяви неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2010 по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, позовні задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором ML700/1018/2008 від 08.01.2008 у сумі 132379,23 грн. та заборгованість за кредитним договором ML700/1268/2008 від 28.08.2008 у сумі 389767,70 грн. Стягнуто солідарно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором CNL700/514/2007 від 06.03. 2007 в сумі 419723,63грн. Рішення набрало законної сили.( а.с. 92-94 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2011 Київським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи по справі № 2-1993/10/10, які отримані представником ПАТ «ОТП Банк» Аксьоновою В.В.

29.12.2011 ВДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавчі провадження №30676238 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу у розмірі 419723,63 грн. та №30672332 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу у розмірі 132379,23 грн.

Постановою ВДВС по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківській області від 14.03.2018 виконавчі провадження №30676238 та №30672332 об`єднані в одне зведене виконавче провадження за № 55980058.

26.11.2019 представником АТ «ОТП Банк», відповідно до ч.1 п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», подана заява про повернення стягувачу без виконання виконавчих листів по справі № 2-1993/10/10, а саме: про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу у розмірі 419723,63 грн. та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу у розмірі 132379,23 грн.

Постановою від 12.02.2020 старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Калінчука Д.П., прийнятою в межах виконавчого провадження №30676238, повернуто стягувачу виконавчий лист №2-1993/10/10, виданий Київським районним судом м. Харкова 30.05.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу у розмірі 419723,63 грн.

Постановою від 12.02.2020 старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Калінчука Д.П., прийнятою в межах виконавчого провадження №306762332, повернуто стягувачу виконавчий лист №2-1993/10/10, виданий Київським районним судом м. Харкова 30.05.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу у розмірі 132379,23 грн.

За результатами АСВП станом на 21.12.2020 виконавчі провадження №30672332 та №30676238 завершені.

Доказів щодо направлення державним виконавцем вищезазначених постанов від 12.02.2020 з оригіналами виконавчих листів стягувачу та/або отримання останнім зазначених документів, суду не надано.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, суд має право видати дублікат виконавчого документа замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 02.09.2020 у справі №569/10120/13-ц.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 13 ЦПК України закріплює принцип диспозитивної судового процесу, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, оскільки не було спростовано учасниками судового провадження, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2010 у справі № 2-1993/10/10 на даний час набрало законної сили, не скасовано.

Як вище зазначалось, в обґрунтування вимог щодо видачі дублікату виконавчих листів стягувач посилається на їх втрату, оскільки у нього на даний час відсутня офіційна інформація щодо місця знаходження їх оригіналів. З метою з`ясування детальної інформації про хід виконавчого провадження, а також отримання письмової відповіді, 13.03.2020 та 24.04.2020 ним подано до державного виконавця запити про хід виконавчого провадження щодо виконання виконавчих листів №2-1993/10/10, офіційної відповіді на які стягувач не отримав. У прийомний час державний виконавець повідомив, що виконавчі документи повернуті та направлені рекомендованим листом стягувану.

Стягувачем на обґрунтування вищезазначених вимог надано суду копії запитів АТ «ОТП БАНК» від 13.03.2020, 24.06.2020 на ім`я державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Нагорній К.В., а також копії поштових квитанцій від 13.03.2020 та 24.06.2020 про направлення фізичними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ім`я «МІЖРАЙ. ВДВС» рекомендованих листів.

Будь-яких доказів, зокрема, опису вкладення (форма107), зі змісту якого б вбачалося найменування документу, що був направлений стягувачем або його представником державному виконавцю ОСОБА_7 , а також рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (форма 119) з особистим підписом уповноваженої особи державної виконавчої служби, матеріали справи не містять. Крім того, стягувачем не надано доказів, які б підтверджували, що особи, зазначені у копіях квитанцій: ОСОБА_8 , уповноважені діяти від імені АТ «ОТП БАНК», в тому числі направляти кореспонденцію, оскільки як вбачається з наданих стягувачем копій запитів від 13.03.2020 та 24.06.2020, від імені стягувача діяв його представник ОСОБА_9 .

Разом з цим, на адресу суду надійшов лист від 25.01.2021 за №821 представника Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної К.В., зі змісту якого вбачається, що державною виконавчою службою оригінали виконавчих листів №2-1993/10 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості знайдено та направлено 25.01.2021 на адресу стягувача.

Однак, доказів направлення стягувачу вищезазначених виконавчих листів представником державної виконавчої служби суду не надано.

Суд зазначає, що надані стягувачем докази втрати оригіналів виконавчих листів №2-1993/10/10, виданих Київським районним судом м.Харкова 30.05.2011, не можуть вважаться достатніми доказами в розумінні ст.80 ЦПК України, оскільки у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про те, що вони були загублені, украдені, знищені або істотно пошкоджені, що унеможливлює їх виконання.

З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням принципу диспозитивної цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що у задоволені заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчих листів слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,18,76,77,78,80,81, 258-261, 431, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 129-1 Конституції України, ст. 1, 12, 22 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника стягувача Акціонерного товариства «ОТП Банк» (м. Київ, вул. Жилянська, 43) ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ) про видачу дублікатів виконавчих листів.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний тест ухвали складено 12.02.2021

Суддя С.М. Лисиченко