Справа № 2-6385/11 Головуючий у 1 інстанції: Савицька Н. В.
Провадження № 22-ц/802/23/21 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Галицька І. П.,

з участю:

представника позивача Мельник В. М.,

відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2011 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 20 вересня 2011 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 22.07.2008 укладено кредитно-заставний договір № VOZОAN06520724, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 17753,47 доларів США з кінцевим терміном повернення 21.07.2015. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитно-заставним договором від 22.07.2008 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № VOZОAN06520724. Згідно умов договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. Відповідачі належним чином не виконали взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 19.08.2011 заборгованість за кредитним договором становить 23500,30 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 14325,42 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 4055,60 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 1118,21 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 2852,14 доларів США; штраф (фіксована частина) 31,36 доларів США, штраф (процентна ставка) 1117,57 доларів США. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 23500,30 доларів США за кредитним договором № VOZОAN06520724 від 22.07.2008 та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2011 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 23500 доларів США 30 центів за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1700 грн, з кожного по 850 грн, та понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн з кожного по 60 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2011 у даній справі залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що рішення ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилається на Закон України «Про захист прав споживачів». Вказує, що в кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту і банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту. Не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим банком. У наданому розрахунку не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхнево та незрозуміло. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав письмові пояснення, в яких вказує, що кредитний договір, укладений між банком та ОСОБА_1 в судовому порядку недійсним, у зв`язку з обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, не визнавався, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 безпідставно посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки він застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Підставою позову в даній справі є наявність заборгованості за кредитним зобов`язанням, що виникло у зв`язку з придбанням автомобіля (п.п. 17.1.3. кредитно-заставного договору № VOZОAN06520724 від 22.07.2008). Щодо сукупної вартості кредиту, позивач вказує, що Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції на час виникнення спірних відносин), зобов`язують банки надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту або в кредитному договорі, або в додатку до нього. Пункт 16.5 кредитного договору передбачає, що детальний опис сукупної вартості кредиту вказаний у пунктах 17.1, 16.9, 16.10, 14, 6.2.7 договору: сума кредиту, проценти, винагороди комісії, неустойки, витрати, збитки. Також сторони узгодили та підписали графік погашення кредиту (додаток № 1 до кредитно-заставного договору № VOZОAN06520724 від 22.07.2008). Вважає, що п. 17.1, 17.2 договору та інші пункти є орієнтовною сукупною вартістю кредиту. Відповідачем не було надано жодного аргументу щодо спростування заборгованості. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_1 , приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір № VOZОAN06520724, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 17753,47 доларів США з кінцевим терміном повернення 21.07.2015.

Згідно п. 4.1 договору за користування наданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою 15,00 % річних.

Пунктом 13.2 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань передбачених п.п.5.2.2, 5.2.3 договору щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки.

Відповідно до п.13.3 у випадку порушення позичальником зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого п.5.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховується.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №VOZОAN06520724 від 22.07.2008 року.

Відповідно до п. 2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно п. 4 договору поруки, у випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Станом на 19 серпня 2011 року заборгованість за кредитним договором становить 23500,32 доларів США.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частини 1, 2 ст. 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованість за кредитним договором станом на 19.08.2011 відповідно до якого заборгованість становить 23500,30 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 14325,42 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 4055,60 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 1118,21 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 2852,14 доларів США; штраф (фіксована частина) 31,36 доларів США, штраф (процентна ставка) 1117,57 доларів США

Відповідач ОСОБА_1 не спростував існування заборгованості та її розмір. Він не надав суду свого розрахунку заборгованості чи інших доказів, які б давали підстави для встановлення іншого розміру заборгованості. Нарахування процентів, штрафу, пені передбачено умовами кредитно-заставного договору, який не визнаний недійсним. З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач ОСОБА_1 частково виконував умови договору та вносив кошти на погашення кредиту.

У судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 додатково пояснив, що ним повернуто банку автомобіль, який був придбаний за кредитні кошти. Проте такі дані в матеріалах справи відсутні, відповідач не зазначив дати його повернення, кому саме повернув автомобіль і на якій підставі, тобто не зазначив і не надав доказів, які б підтверджували таку обставину. Також не посилався на це і в апеляційній скарзі.

Відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними розписками, а тому не були позбавлені права подати всі докази, заперечення по суті позову у суд першої інстанції.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2011 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді