Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Партоліної І.П.

при секретарі: Довгій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Ріта Григорівна, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності та скасування державної реєстрації записів про право власності,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебуває зазначена цивільна справа.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, про час та місце проведення засідання повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, яку він просив розглянути без участі представника, а також просив закрити підготовче засідання по даній справі та призначити справу до судового розгляду.

Подана заява про забезпечення позову містить у собі вимогу забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер :51:000:0016, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і заборонити відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати будь-які договори та інші правочини щодо вказаної земельної ділянки, до дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

Свої вимоги представник обґрунтовує тим, що Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку виданий на ім`я ОСОБА_2 . На земельній ділянці розташовані житловий будинок загальною площею 34,3 кв. м., юридична адреса АДРЕСА_1 , а також житловий будинок загальною площею 44 кв. м., юридична адреса АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2019 року по справі № 394/44/18, вказані житлові будинки належали позивачу і відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рівних частках, а саме по Ѕ частці. У зв`язку з тим, що відбувся поділ будинків відповідно до рішення суду у рівних частках по Ѕ, до позивача, який не мав права власності на земельну ділянку, перейшло це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку та прибудинкових споруд, у розмірі Ѕ частини вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :51:000:0016, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач також звернувся до суду з позовом про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки, поділ житлових будинків та земельної ділянки в натурі як об`єктів права спільної часткової власності та просив суд:

- визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :51:000:0016, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2 1/2 частину цієї земельної ділянки;

- виділити йому в натурі житловий будинок АДРЕСА_2 площею 34,3 кв. м. вартістю 64723 грн.;

- виділити ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_2 площею 34,3 кв. м. вартістю 109515 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача різницю ідеальних часток співвласників, а саме 17/100 ідеальної частки співвласника, яка становить 38727 грн.;

- виділити позивачеві у володіння земельну ділянку загальною площею 1250 кв. м., яка розташована повулиці АДРЕСА_1 , та зобов`язати його організувати вхід на ділянку з АДРЕСА_2 , встановивши ворота по фасаду;

- виділити відповідачеві у володіння земельну ділянку загальною площею 1250 кв. м., яка розташована повулиці АДРЕСА_1 , та зобов`язати його організувати вхід на ділянку з АДРЕСА_2 через ворота № 2 і хвіртку № 3 по фасаду.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2020 року було відкрито провадження за вказаною позовною заявою по справі № 394/668/20.

Після цього 18 грудня 2020 року відповідачем ОСОБА_2 було подаровано Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_2 та Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , - ОСОБА_4 . 12 березня 2021 року ОСОБА_4 подарувала належну їй Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_3 .

12 березня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подарувала земельну ділянку, кадастровий номер :51:000:0016, по Ѕ частці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що на даний час є необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку та забороні відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати будь-які договори та інші правочини щодо вказаної земельної ділянки до дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі, оскільки є підстави вважати, що до завершення розгляду зазначеної справи ця земельна ділянка може бути повністю відчужена відповідачами. Це може стати підставою для забезпечення виконання рішення суду по даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 статті 150 ЦПК України передбачає види заходів забезпечення позову, серед яких є накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року в пункті четвертому роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер (Постанова Верховного Суду від 13.03.2019 року № 755/1357/18).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). (Постанови Верховного Суду від 23.05.2018 року № 766/18228/17, від 17.10.2018 року № 183/5864/17-ц).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова Верховного Суду від 24.10.2018 року № 308/2237/17).

Позивачем було доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача, оскільки відповідачем вже відчуджена земельна ділянка, подарована ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а тому є підстави вважати, що до завершення розгляду зазначеної справи ця земельна ділянка може бути повторно відчужена відповідачами.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги предмет та підставу позову, суд приходить до висновку що аргументи поданої заяви про забезпечення позову дають підстави для переконання, що їх невжиття може у майбутньому створити перешкоди у реалізації можливого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 149-150,153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :51:000:0016, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку визначеному ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: