Справа 751/1680/21
провадження № 2-з/752/953/21
УХВАЛА

26.11.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини про визначення місця проживання дитини.

В листопаді 2021 року до суду від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом встановлення графіку перебування ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня, кожної суботи та неділі із 10-00 год. по 18-00 год. за місцем проживання батька дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що із 14.10.2020 року син сторін проживає разом із позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.10.2020 року, було розглянуто заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_1 щоденно надавати мол вість ОСОБА_2 побачення, спілкування та грудного вигодовування сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.12.2020 року, ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.10.2020 року було залишено без змін. В ході виконання зазначеної ухвали суду, в приміщенні Голосіївського РВДВС м. Києва між сторонами було складено акт про те, що при виконанні ухвали суду сторони домовились про виконання ОСОБА_1 наступного графіку: перший та третій тиждень - четвер, п`ятниця, субота, неділя із 10-00 год. по 18-00 год., другий та четвертий тиждень місяця - п`ятниця, субота, неділя - із 10-00 год. по 18-00 год. Позивач вказує, що ним не порушувався графік, який було обумовлено між сторонами. 15.09.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. На даний час у дитини змінився режим харчування, сну, і у вересні 2021 року позивач надіслав відповідачу пропозицію щодо досягнення між ними домовленостей щодо графіку спілкування матері із сином. Відповідач запропонувала позивача наступний графік відвідування сина: щотижня, кожної суботи та неділі із 09-00 год. по 19-00 год., під час денного сну дитини відповідач не буде знаходитись в будинку із сином, виконання графіку ОСОБА_2 буде виконуватись нею без залучення інших осіб. Позивач, в свою чергу, отримавши зазначену пропозицію погодився на запропонований нею графік, однак, змінив години відвідування, сповістивши про це відповідача. Відповіді на запропонований ним графік від матері дитини до позивача не надходило. Позивач вказує, що тривала та стійка конфліктна ситуація буде зберігатись між сторонами до ухвалення у справі рішення по суті пред`явлених первісних та зустрічних позовних вимог, а відтак позивач за зустрічним позовом вважає, що на даний час наявні підстави для забезпечення позову у запропонований ним спосіб.

В зв`язку з перебуванням судді Плахотнюк К.Г. на лікарняному, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 1800 від 19.11.2021 року, заяву було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяви про забезпечення позову разом із додатками, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.10.2020 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено частково та зобов`язано ОСОБА_1 щоденно надавати можливість ОСОБА_2 побачення, спілкування та грудного вигодовування сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, зокрема, шляхом надати можливість ОСОБА_2 безперешкодно спілкуватись, бачитись та проводити час разом із сином та відвідувати басейн, - було відмовлено.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що на даний час наявна необхідність у забезпеченні позову шляхом встановлення графіку перебування ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня, кожної суботи та неділі із 10-00 год. по 18-00 год. за місцем проживання батька дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до положень статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У Параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansenv. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до приписів статей 141,153 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1- 3статті 157 СК України).

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04вересня 2018року «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії»(заява№6221/14)ЄСПЛ вважав,що тривалийсудовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено.

Суд враховує, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю, а тому, з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання дитини, вважаю за необхідне відмовити в застосуванні запропонованого стороною позивача за зустрічним позовом заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах, оскільки, цей захід, не є співмірним із заявленими зустрічними позовними вимогами про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та суперечить нормам законодавства в сімейних правовідносинах.

З огляду на викладене, вважаю, що в задоволенні заяви сторони позивача за зустрічним позовом слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК, ст.ст. 260, 261, 354 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини про визначення місця проживання дитини, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.П. Чередніченко