Справа № 165/1972/20
Провадження № 2/165/72/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого Ушакова М.М.,
за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -
24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до проведення судового засідання представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника відповіда, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду, при винесенні рішення просить врахувати відзив на позов.
Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 12 років пропрацював шахтарем на підземних роботах з важкими шкідливими умовами праці, останнє місце роботи ВП "Шахта "Бужанська" ДП "Волиньвугілля" на підземних роботах.
Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, що стався 21.11.2019 року вбачається що, нещасний випадок який стався із позивачем ОСОБА_1 21.11.2019 року через падіння потерпілого ОСОБА_1 під час пересування через особисту необережність вважається пов`язаним з виробництвом та підлягає обліку згідно п.52.3 "Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві", затвердженого Постановою КМУ від 17.04.2019 р. №337 (а.с.10-13).
Висновком Волинського обласного бюро МСЕК від 11.03.2020 позивачу ОСОБА_1 встановлено 45% втрати професійної працездатності з 11.03.2020 року, потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне забезпечення (амбулаторне + стаціонарне), ВМП, санаторно-курортне лікування згідно рішення ЛКК. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК (а.с.18).
Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності з 11.03.2020 року у зв`язку з трудовим каліцтвом та протипоказана важка фізична робота в шкідливих умовах, рекомендовано спостереження і лікування в невропатолога (а.с.19).
Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.
Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ДП «Волиньвугілля» не забезпечив безпечних умов праці ОСОБА_1 на робочому місці внаслідок чого з останнім стався нещасний випадок пов`язаний з виробництвом.
Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП «Волиньвугілля» позивачу ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у тому, що останній отримав травму пов`язану з виробництвом, трудове каліцтво, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час, втратив 45% професійної працездатності, йому встановлено третю групу інвалідності з 11.03.2020 року у зв`язку з трудовим каліцтвом та протипоказана важка фізична робота в шкідливих умовах, рекомендовано спостереження і лікування в невропатолога.
Відтак, спричинена позивачу моральна шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, підлягає відшкодуванню відповідачем ДП «Волиньвугілля», з вини якого вона заподіяна.
Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, те, що позивач ОСОБА_1 отримав травму пов`язану з виробництвом, трудове каліцтво, внаслідок чого втратив 45 відсотків працездатності, йому встановлено третю групу інвалідності з 11.03.2020 року у зв`язку з трудовим каліцтвом, отримав обмеженість у фізичних можливостях, а саме: протипоказана важка фізична робота в шкідливих умовах, рекомендовано спостереження і лікування в невропатолога.
Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги фінансове становище відповідача, суд частково задовольняє позовні вимоги позивача ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає в користь позивача 2000,00 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу, що підтверджується документально (а.с.21-25).
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 263, 264 ЦПК України, на підставі ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до Волинського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис М.М. Ушаков