Справа № 520/817/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року.Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.08.2017 р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.08.2017 р., ухваленому у даній справі, позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором був задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в солідарному порядку - на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу та процентів у розмірі 16595,39 дол. США та пеню у розмірі 3354,02 грн., стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6951,06 грн., а саме по 2317,02 грн. з кожного.

18.11.2020 року, відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що в матеріалах справи є лише її розписка про отримання копії позовної заяви з додатками та повідомлення про призначення дати слухання на 29.08.2017р., рішення суду ухвалено за першої неявки відповідачів та відсутності відзиву на позовну заяву, також ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги на те, що умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, що унеможливлює стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з поручителів солідарно, отже суд не застосував вищевказані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не дотримався висновків Верховного Суду, що призвело до неправильного вирішення справи. Текст заочного рішення вона отримала лише 06.11.2020р., коли ознайомлювалася із матеріалами цивільної справи № 520/817/17 в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області.Таким чином, вона була позбавлена можливості реалізувати своє право на судовий захист.

З зазначених підстав, відповідачка просила суд, поновити їй процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, надіславши на адресу суду письмові клопотання про розгляд заяви без їх участі.

Дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 284,285 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відтак згідно з ч. 3 ст. 284 ЦПК України відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення протягом 20 днів з дня отримання його копії.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що викладені відповідачкою мотиви і доводи поважності її неявки в судові засідання є слушними, та докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме, що про розгляд вказаної цивільної справи він не знав, так як жодних повісток про виклик до судових засідань по даній справі не отримувала, а тому не знала про сам факт наявності справи в суді, враховуючи, що в матеріалах справи маються поштові повідомлення, на яких відсутні її підписи, або підписи його родичів, про існування заочного рішення вона дізналась лише 06.11.2020р., коли ознайомлювалася із матеріалами цивільної справи № 520/817/17 в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області. У зв`язку з чим вона, як відповідачка по справі, була позбавлена можливості на подачу відзиву на позов та реалізацію свого процесуального права приймати участь в судових засіданнях, надавати докази, клопотання та заперечувати проти позову, беручи до уваги, що він категорично заперечує проти задоволення позовних вимог і не визнає обставин, вказаних у позові, так як вони ґрунтуються на недопустимих доказах, покладених в основу позову та заочного рішення суду, так як судом не були досліджені факти, які суттєво впливають на обсяг позовних вимог та доказову базу , позивачами не надано обґрунтованого розрахунку позову щодо кредитної заборгованості, процентів, нарахування пені, викладених у заочному рішенні суду, позивачами не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту.

Суд погоджується з твердженнями відповідачки про те, що остання, у зв`язку з її неналежним сповіщенням була позбавлена законної можливості на подачу відзиву на позов та реалізацію свого процесуального права приймати участь в судових засіданнях, подачу доказів, клопотань, заявлення відводів, витребування та надання доказів, беручи до уваги, що відповідач заперечує проти позовних вимог і не визнає обставини, вказаних у позові, так як вони ґрунтуються на недопустимих доказах, покладених в основу як позову.

У своїх рішення, Європейський суд з прав людини неодноразово вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року). Аналогічне зазначено у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03).

При чому, право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

ЄСПЛ у своїх рішення неодноразового наголошував на тому, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Ці принципи, які охоплюють усі аспекти процесуального законодавства Договірних Сторін, також застосовуються в конкретній сфері вручення сторонам судових документів, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції не може тлумачитись як такий, що визначає конкретну форму вручення документів (див. рішення у справі «Авотіньш проти Латвії» [ВП] ( [GC]), заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016). Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18 від 06 лютого 2001 року). Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року, із подальшими посиланнями).

У своїй сукупності, вказані доводи заслуговують на увагу та є суттєвими, і такими, що мають істотне і суттєве значення для розгляду справи по суті в загальному порядку, чого не було враховано судом при заочному розгляді справи, як і заслуговують на увагу поважні причини для поновлення процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду, описані вище.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є підстави для поновлення ОСОБА_1 процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення суду з призначенням справи до розгляду в загальному порядку в порядку ч.ч. 3,4 ст. 284 ЦПК України, згідно з якими, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду та строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ, суд,-

УХВАЛИВ :

1.Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення задовольнити ;

2.Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення ;

3.Заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.08.2017 р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати ;

4.Суддя по вказаній справі, який призначить справу до розгляду в загальному порядку, буде визначений згідно ст. 33 ЦПК України Автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Овідіопольського

районного суду Д.М. Гандзій