Провадження №2/389/291/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А., позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Березовської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради про визнання права на земельну ділянку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 11 травня 2021 року звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель колишнього сільськогосподарського підприємства «Маяк» по Трепівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області.

Вимоги обґрунтувала тим, що в період з вересня 1992 року по квітень 1997 року вона перебувала у членах колгоспу «Маяк», який знаходився на території села Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області. Виключена з членів колгоспу на підставі власно поданої заяви. У 1995 році землі колгоспу «Маяк» були розпайовані між всіма членами та вона була впевнена, що є у списках до державного акта на право колективної власності, відповідно отримала земельну ділянку, та на її ім`я видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Тривалий час вона не займалася оформленням земельної ділянки та виділенням її в натурі, оскільки законодавство не обмежувало строки оформлення, і вона знала, що в будь-який час зможе це зробити. На початку 2021 року їй стало відомо про зміни, внесені до земельного законодавства, а саме: обмеження можливості оформлення земельних часток (паїв), отриманих членами колгоспів, 2025 роком. Так як у її трудовій книжці значиться запис про вихід з членів колгоспу, а запис про включення до членів відсутній, на підтвердження обставин перебування в членах колгоспу звернулася до архівного відділу Знам`янської РДА з проханням повідомити відомості про перебування у членах колгоспу «Маяк». На своє звернення отримала архівну довідку №97/01-23 від 05 лютого 2021 року. Керуючись архівною довідкою, 02 квітня 2021 року звернулася до Головного управлння Держгеокадастру у Кіровоградській області з заявою, в якій просила повідомити номер та серію сертифіката на земельну частку (пай). Однак отримала неочікувану відповідь про те, що не була включена до списків громадян членів КСП «Маяк» і відомості про видачу на її ім`я сертифіката відсутні. Враховуючи наведені обставини, з метою захисту своїх прав на земельну частку (пай) як колишнього члена колгоспу «Маяк» звертається до суду з даним позовом. Вважає, що строк позовної давності не є пропущеним, оскільки про те, що її не включили до списку до Державного акта на парво колективної власності та не виготовлення на її ім`я сертифіката дізналася лише у квітні 2021 року.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника Суботцівської сільської ради і вирішити справу по суті на розсуд суду, з урахуванням обставин, викладених у поданому сільською радою відзиві на позовну заяву. У відзиві вказано, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 свідчать про те, що вона у вересні 1992 року прийнята не в члени, а на роботу в колгосп «Маяк» і у квітні 1997 року була виключена з членів колгоспу «Маяк» згідно поданої заяви, і вказана обставина є юридичним фактом, який оформлений належним чином, тому відсутність членства в колгоспі позбавляє права на отримання земельної частки (паю). Крім того, у 1995 році землі колгоспу «Маяк» були розпайовані між всіма членами, трудові відносини ОСОБА_1 з колгоспом «Маяк» тривали з вересня 1992 року по квітень 1997 року. Таким чином, позивач довідалася або могла довідатись про можливе порушення свого права або про осіб, які його порушили після передачі землі колгоспу «Маяк» і формування списків у 1995 році, або відразу після виключення з членів колгоспу у 1997 році. Звернення до суду з позовом про визнання права власності через майже 24 роки після виключення з членів колгоспу свідчить про сплив позовної давності. Позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права і взагалі не зазначено поважності причини його відновлення.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 24 вересня 1992 рок переведена вихователем яслі-саду «Ромашка» колгоспу «Маяк», 01 квітня 1997 року виключена з членів колгоспу «Маяк» згідно поданої заяви. (а.с.6-8).

З архівної довідки Архівного відділу Знам`янської районної державної адміністрації Кіровогардської області від 05 лютого 2021 року №97/01-23 вбачається, що у документах архівного фонду колгоспу «Маяк» с.Трепівка Знам`янського району зазначено, що ОСОБА_1 була прийнята в члени колгоспу «Маяк» з 1992 року згідно протоколу засідання правління колгоспу №19 від 24 вересня 1992 року та виключена з членів колгоспу згідно протоколу №5 від 01 квітня 1997 року (а.с. 8).

У листі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 13 квітня 2021 року адресованого позивачу на її звернення щодо отримання земельної ділянки зазначено, що розпаювання земель колективної власності проводилося відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарського підприємствам і організаціям». За інформацією відділу у Знам`янському районі Головного управління держгеокадастру в області, по Трепівській сільській раді КСП «Маяк» землі передавалися в колективну власність відповідно рішення Трепівської сільської ради від 20 травня 1995 року за №84. Відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії КР №000011 зареєстрованого від 30 грудня 1995 року за №12 та наявних у відділі списків громадян - членів КСП «Маяк» - ОСОБА_1 не була включена до списків громадян членів КСП «Маяк». Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів колишнього КСП «Маяк» по Трепівській сільскій раді Знам`янського району Кіровоградської областв, відомості щодо реєстрації та видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 , відсутні (а.с. 10).

З архівної копії протоколу засідання правління колгоспу «Маяк» с.Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області від 24 вересня 1992 року за №19 вбачається, що на засіданні правління розглядалася заява ОСОБА_1 про прийняття її в члени колгоспу. Вирішили: рекомендувати зборам уповноважених прийняти ОСОБА_1 в члени колгоспу і надати тимчасову роботу в дитячому садку «Ромашка» (а.с. 65-76).

Відповідно до архівного витягу протоколу №1 Звітно -виборчих зборів уповноважених членів колгоспу «Маяк» від 11 лютого 1993 року колгоспу «Маяк», до пордку денного зборів було включено питання про прийом у члени і виключення з членів с/г підприємства. Вирішили: прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 (а.с. 56).

З архівної копії протоколу №5 правління колгоспу від 01 квітня 1997 року вбачається, що ОСОБА_1 було подано заяву про її виключення з членів колгоспу. Вирішили: рекомендувати зборам уповноважених виключити її з членів колгоспу (а.с. 77-92).

Відповідно до копії Державного акта на право колективної власності на землю серії КР-3 000011, його видано КСП «Маяк» Трепівської сільської ради 30 грудня 1995 року (а.с. 58-60).

На виконання Законів України «Про місцеві вибори» від 14 липня 2015 та «Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 05 лютого 2015 року, 25 жовтня 2020 року створено Суботцівську сільську раду, до складу якої увійшли 23 населених пункти, зокрема село Трепівка Знам`янського рйону Кіровоградської області. Рішенням Суботцівської сільської ради від 08 грудня 2020 року №16 припинено повноваження сільських голів і сільських рад.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.9 ст.5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.22 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року, справа № 396/1683/18-ц).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року№7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В судовому засіданні стороною позивача доведено та підтверджено належними доказами той факт, що на час паювання та одержання КСП «Маяк» 30 грудня 1995 року державного акта на право колективної власності на землю, позивач перебувала у членах КСП, тож відповідно мала право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не була включена до такого списку з невідомих причин.

Разом з цим, відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» та ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст.ст.75, 76 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Вирішуючи питання перебігу позовної давності, суд враховує, що саме з часу видачі державного акта на право колективної власності на землю позивач могла дізнатися про порушення свого права.

З огляду на те, що право на позов у позивача виникло ще у 1995 році, то трирічний строк позовної давності, встановлений ст.71 ЦК УРСР, минув ще до набрання чинності ЦК України 2003 року, а тому суд зобов`язаний самостійно застосувати наслідки його спливу, без подання відповідної заяви відповідачем.

Позивачем заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. В підтвердження своєї позиції вказано, що вона була впевнена що її включено в списки осіб - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Лише у квітні 2021 році дізналась про зворотнє.

Зазначені позивачем доводи щодо пропуску строку, а саме, що їй лише у квітні 2021 року стало відомо, що вона як член КСП «Маяк» має право на отримання земельної частки (паю), суд вважає необґрунтованими, виходячи із встановлених обставин.

За вказаного суд вважає, що позивач мала право на земельну частку (пай), але строк звернення з позовом до суду за захистом порушеного права позивач пропустила майже на 26 років без поважних причин, тому він поновленню не підлягає.

Відтак, приймаючи до уваги встановлені обставини суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати віднести на її рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,13,81,89,259,263-265,293,294,315,319, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Суботцівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, місцезнаходження: вулиця Цетральна, 24, село Суботці Кропивницького району Кіровоградської області, .

Дата складення повного судового рішення - 07 грудня 2021 року.

Суддя Г.В. Берднікова