Провадження № 22-ц/802/972/21 Категорія: 60 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шевчук Л. Я.,

суддів Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

особи, яка не брала участі у справі Гребенюк Н. М.,

представника особи, яка не брала участі у справі, - Кобилинського А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що його батькові ОСОБА_6 належало 43/200 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , а його матері ОСОБА_7 на праві власності належало 57/200 часток цього домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_6 , не залишивши заповіту, помер. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на 43/200 часток домоволодіння АДРЕСА_1 . Оскільки спадкодавцем заповіт не складався, то спадкування здійснюється за законом. Після смерті батька спадщину прийняли спадкоємці першої черги - він як син спадкодавця та його матір ОСОБА_7 як пережиле подружжя.

Позивач також зазначав, що він з матір`ю після смерті його батька успадкували по 43/400 (43/200 : 2) часток спірного домоволодіння, в зв`язку з чим матері стало належати 314/800 (157/400) часток житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, а йому 86/800 (43/400) часток будинку. 17 січня 1991 року, не склавши заповіту, померла його мати ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилася спадщина на 314/800 (157/400) часток домоволодіння АДРЕСА_1 . Він як єдиний спадкоємець прийняв спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Вважає, що після смерті матері йому стало належати 400/800 часток цього будинку. На даний час він не має змоги належним чином оформити свої спадкові права на спірне нерухоме майно, оскільки за час свого життя його батьки втратили правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на 86/800 часток домоволодіння АДРЕСА_1 як на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_2 та право власності на 314/800 часток домоволодіння АДРЕСА_1 як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_7 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2012 року у цій справі позов ОСОБА_2 задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_2 право власності на 86/800 часток домоволодіння АДРЕСА_1 як на спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_6 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 314/800 часток домоволодіння АДРЕСА_1 як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_7 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2012 року у цій справі виправлено описку в рішенні суду, а саме прізвище « ОСОБА_8 » слід читати « ОСОБА_6 ».

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_5 27 травня 2021 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 на 43/600 часток будинку АДРЕСА_1 та після смерті матері ОСОБА_7 на 107/600 часток будинку АДРЕСА_1 , а всього на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з господарського-побутовими будівлями та спорудами.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року до участі у цій справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дочку ОСОБА_3 , яка згідно з повідомленням приватного нотаріуса прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

В судовому засіданні особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала з підстав в ній зазначених і просила скаргу задовольнити, представник особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_5 - адвокат Кобилинський А. О. апеляційну скаргу підтримав частково, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в позові, представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча відповідач у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_5 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

За матеріалами справи судом встановлено, що згідно з технічним паспортом на житловий будинок власниками домоволодіння АДРЕСА_1 були ОСОБА_6 (43/200 часток будинку), ОСОБА_7 (57/200 часток будинку) та ОСОБА_10 (1/2 частка будинку) (а.с. 4-7).

Будь-яких правовстановлюючих документів на це домоволодіння позивач ОСОБА_2 суду не надав.

Судом, крім того, встановлено, що позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 9).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (а.с. 8).

За життя спадкодавці ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заповіт не складали.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції дійшов висновку, що інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно не має, а тому син спадкодавців ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, набув право власності на все спадкове майно.

Проте такі висновки суду зроблені з порушенням вимог закону.

На час відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно з частиною 1 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання за ним права власності на спадкове майно і в своїй позовній заяві зазначав, що після смерті його батьків він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини.

До позовної заяви ОСОБА_2 додав копію будинкової книги про прописку громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 10-12), з якої убачається, що позивач ОСОБА_2 був зареєстрований у цьому будинку з 28 грудня 1982 року.

Проте постановлене судове рішення в апеляційному порядку оскаржила особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_5 , яка до апеляційної скарги додала свідоцтво про народження, з якого убачається, що вона є дочкою спадкодавців ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і відповідно рідною сестрою позивача у цій справі ОСОБА_2 (а.с. 66).

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_5 додала копію будинкової книги про прописку громадян в будинку АДРЕСА_3 (оригінал будинкової книги оглянуто апеляційним судом в судовому засіданні), з якої убачається, що ОСОБА_5 була зареєстрована у спірному домоволодінні з 31 липня 1984 року до 31 травня 1991 року (а.с. 70).

Отже, на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дочка ОСОБА_13 була неповнолітня і проживала у спірному домоволодінні.

Також на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , її дочка ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в спірному житловому будинку і лише 31 травня 1991 року ОСОБА_5 була знята з реєстрації у цьому будинку.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що особа, яка не брала участь у справі, ОСОБА_5 як дочка спадкодавців відноситься до кола спадкоємців першої черги за законом, а тому саме між нею і позивачем виник спір щодо спадкового майна.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, не з`ясував коло спадкоємців після смерті спадкодавців ОСОБА_6 і ОСОБА_14 , а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно до Луцької міської ради, яка не відноситься до кола спадкоємців і не порушувала будь-які права чи законні інтереси позивача на спадкове майно.

Як передбачено частиною 1 статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 30 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи).

У теорії цивільного процесуального права відповідачем є особа, яка за заявою позивача притягується до відповідальності за порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод чи інтересів.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду (частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, пункт 1 частини 1 статті 264 ЦПК України, пункт 4 частини 4 статті 265 ЦПК України).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача (частина 1 статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи).

Цивільним процесуальним кодексом не передбачена можливість заміни неналежного відповідача на стадії апеляційного розгляду справи, а також повернення справи на новий розгляд в суд першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що при наявності іншого спадкоємця ОСОБА_5 після смерті спадкодавців ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , яка не залучена судом до участі у справі та яку позбавлений можливості залучити суд апеляційної інстанції, заявлені позивачем вимоги не можуть бути задоволені, а оскаржуване рішення не може вважатись законним і обґрунтованим.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2012 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В позові правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді