Справа № 191/4056/21
Провадження № 2-з/191/92/21
У Х В А Л А

іменем України

07 грудня 2021 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даним клопотанням про забезпечення позову, згідно якого

просили накласти арешт в межах суми позову, 570907,46 грн. на майно, що належать

ОСОБА_3 і знаходяться у нього чи в інших осіб, та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Мєзєнцева Є.В. повернути ОСОБА_3 вилучене 07.06.2021 під час обшуку за адресою:

АДРЕСА_1 , та належне йому на праві власності комп`ютерне обладнання. Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, які можуть привести до псування, знищення, відчуження із зазначеним майном до вирішення справи по суті.

З матеріалів клопотання вбачається, що відповідачем виступає ОСОБА_3 .

Суд враховує наступні норми закону та практику ЄСПЛ.

Згідно з п.1), п.5) ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу ( самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Так, суддя має дружні та побутові відносини з відповідачем - ОСОБА_3 та його родиною, який крім того є чоловіком рідної сестри судді.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та не змінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним відбудь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.… Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Враховуючи вищезазначені норми закону та практику Європейського суду з прав людини щодо наявності довіри до суду та з метою запобігання сумнівам в об`єктивності та неупередженості судді з боку сторін під час розгляду клопотання, суддя вважає за необхідне взяти самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.36 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Взяти самовідвід у справі за клопотанням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову, передавши її до канцелярії Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про передачу в провадження іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Прижигалінська