ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 січня 2021 року

м. Харків

справа № 644/8042/18

провадження № 22-ц/818/709/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Департамент служб у справах дітей ХМР

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей ХМР про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2020 року, постановлене у складі судді Назаренко О.В., в залі суду в м. Харкові,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що від шлюбу із ОСОБА_2 (у шлюбі мала прізвище - ОСОБА_2 ) вони мають малолітню дитину - сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року шлюб було розірвано. Після шлюбу відповідач змінила прізвище на дошлюбне « ОСОБА_2 ». З квітня 2018 року відповідач та її батьки не пускають його до будинку, де вони раніше проживали з дружиною та їх сином однією сім`єю. З цього часу він проживає окремо за адресою: АДРЕСА_1 . Син постійно проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу він регулярно кожні вихідні приїжджав за адресою АДРЕСА_2 щоб передати колишній дружині кошти, подарунки, одяг, їжу на утримання дитини та поспілкуватися із сином. Відповідач або її мати надавали йому можливість поспілкуватися із дитиною 5-10 хвилин, не дозволяючи гуляти з ним. У вересні 2018 року він вкотре приніс гроші, подарунки, їжу та одяг за списком, який надавала відповідач та став наполягати, щоб йому надали можливість цього дня погуляти із дитиною. Батьки колишньої дружини стали перешкоджати у цьому, намагалися забрати у нього дитину та стали вже разом із ОСОБА_2 вчиняти конфлікт, погрожуючи йому. Внаслідок цього конфлікту батьки ОСОБА_2 за присутності дитини спричинили йому тілесні пошкодження. З цього часу на прохання позивача надати йому можливість бачитись з дитиною, відповідач відмовляє, дитину переховує, навіть не надає можливості спілкуватися телефоном. Позивач зазначає, що син дуже прив`язаний до нього, за ним сумує й потребує спілкування як з батьком. Вказує також, що на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. За місцем попереднього проживання, за адресою АДРЕСА_2 , де на теперішній час проживає ОСОБА_2 разом із сином, характеризувався позитивно і як зазначають сусіди, за час свого проживання разом із сім`єю проявляв себе як турботливий батько, гарний сім`янин. Жодних шкідливих звичок не має. Позивач зазначає, що під час сумісного проживання з відповідачем з моменту укладення шлюбу до березня 2018 року він повністю утримував сім`ю, адже відповідач ніколи за час шлюбу не працювала, за його кошти робили ремонт у будинку, придбане майно та інше. Позивач ніколи не відмовлявся утримувати дитину або дружину, ніколи їх не кривдив. Тому йому не зрозуміла така агресивна поведінка відносно нього з боку колишньої дружини та її батьків, та заборони у спілкуванні із його дитиною. Також зазначає, що 07 листопада 2018 року Харківським районним судом Харківської області було видано наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина у розмірі однієї чверті заробітку з 10.10.2018 року до повноліття сина. Відповідач відмовлялася надати йому чи державному виконавцю реквізити, на які він б міг перераховувати їй кошти, заблокувала телефон, переховує від нього дитину, не надає можливості йому із нею спілкуватися. В цьому їй допомагають її батьки, які будь-яке його намагання поспілкуватися із будь із ким перетворюють у штучний конфлікт. Він сплачує аліменти на утримання сина через відділення Укрпошти за адресою проживання відповідача, які вона отримує згідно до повідомлень. Позивач зазначає, що розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, та як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду сину ОСОБА_4 не існує. Створення перешкод його спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. За таких обставин, оскільки в добровільному порядку вирішити вказане питання не вбачається можливим, наявні правові підстави для визначення способів участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною за рішенням суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Встановлено наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: систематичні побачення у першу, другу, четверту суботу місця з 10.00 год. до 16.00 год. без обмежень місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; побачення з сином третю суботу місяця з 10.00 год. до 16.00 год. третьої неділі місяця за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , без обмежень місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; побачення з сином в день народження сина з 12.00 год. до 16.00 год.; дитина проводить з батьком в літній та зимній період сім діб у період за місцем його проживання чи з виїздом за межі міста для оздоровлення дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що починаючи з 2018 року ОСОБА_1 проявляє агресію до неї та її батьків. Вказує, що відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 24393 грн., державним виконавцем винесені постанови про встановлення обмежень боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування зброєю, у праві керування транспортними засобами. Наголошує, що схильність ОСОБА_1 до шахрайських дій та брехні, застосування фізичного насильства визиває побоювання за майбутню долю малолітнього сина. Зазначає, що в житті син сторін демонструє небажання згадувати батька, а згадуючи проявляє негативні емоції. Зі слів дитини, він боїться батька. Вважає, що тривалі побачення навіть на короткочасні зустрічі ОСОБА_1 з сином, без участі матері та з можливістю виїзду за межі міста, з огляду на наведені факти та вік дитини, не будуть корисними для інтересів дитини. Зазначає, що вона не погоджується з тим, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у залученні їх у якості третіх осіб. Крім того, судом першої інстанції не розглянуто клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_10 надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено відповідно до вимог діючого законодавства України із врахуванням правової позиції як позивача так і відповідача та дослідженням усіх наданих сторонами доказів. Вказує, що й до цього часу усі спроби позивача побачити сина ігноруються відповідачем та супроводжуються конфліктами. Наголошує, що регулярно здійснює виплати відповідачу аліментів на підтвердження чого надав копії квитанцій.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 27 грудня 2013 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №467.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №247.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на дошлюбне « ОСОБА_2 ». Рішення суду набрало законної сили.

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечується сторонами по справі.

На підставі судового наказу, виданого Харківським районним судом Харківської області 07 листопада 2018 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та її батько - ОСОБА_7 неодноразово зверталися до органів поліції та суду зі скаргами на поведінку ОСОБА_1 .

Також з аналогічними заявами на поведінку заявниці та її батьків звертався і ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про видачу обмежувального припису відмовлено.

Між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з дитиною. Самостійно і добровільно батьки не можуть визначитись зі спільною участю у вихованні дітей, в зв`язку з чим порушено питання про участь у вихованні дітей, які мешкають окремо від батька.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Службою у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області надано висновок №01-22/2748 від 16 грудня 2019 року щодо вирішення спору про визначення способів участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так із наданого висновку вбачається наступне. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18.11.2019, складеного спеціалістами служби у справах дітей по Індустріальному району ДССД Харківської міської ради, житло за вказаною вище адресою розміщено на 9-му поверсі 9 поверхового будинку, складається з однієї кімнати, кухні, сумісної ванної кімнатами та туалету. Ізольована квартира з усіма зручностями. В наявності централізоване опалення, газо-, водо-, електропостачання. В квартирі дотримані санітарно-гігієнічні норми - чисто, затишно. Квартира облаштована сучасною побутовою технікою та меблями. В квартирі є місце для ігор та занять дитини. Батьком дитини створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 20.05.2019, складеного головним спеціалістом по Індустріальному ДССД ХМР, складних життєвих обставин за місцем проживання батька не виявлено.

Відповідно до актів обстеження сім`ї та житлово-побутових умов родини Лудових від 10.05.2019, 11.07.2019 за вищевказаною адресою проживають: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - баба дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дід дитини, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 - мати дитини та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами обстеження сім`ї встановлено, що родина проживає у приватному будинку, в якому є всі необхідні умови для повноцінної життєдіяльності. Для малолітнього ОСОБА_4 створені належні умови для його виховання та розвитку. В родині доброзичливі стосунки, схильності до агресії не спостерігається.

Службою у справах дітей Харківської райдержадміністрації до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова був поданий висновок органу опіки та піклування (вих. № 01-22/2243 від 07.10.2019) щодо вирішення спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Харківська районна державна адміністрація Харківської області вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, висновком Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області №01-22/2748 від 16 грудня 2019 року визначено спосіб участі батька дитини ОСОБА_1 , у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який передбачатиме систематичні побачення батька з дитиною, в тому числі можливість відвідування дитиною місця проживання батька, щомісячно у першу, другу суботу з 16.00 год. до 19.00 год. та у третю неділю з 10.00 год. до 14.00 год., передбачивши, що протягом перших двох місяців зустрічі батька із дитиною після набрання чинності суду повинні бути проведені у присутності матері та психолога, якого має залучити батько. Під час участі у вихованні дитини батькові дотримуватись рекомендацій матері щодо харчування та з інших питань, пов`язаних з головними процесами життєдіяльності дитини. По досягненню дитиною шкільного віку передбачити можливість спільного відпочинку батька та дитини під час канікул. Надати батькам право змінювати порядок побачень з дитиною за їх взаємною згодою.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав зауважує людини, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до частини другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що між батьками склались неприязні стосунки, що позбавляє їх можливості самостійно і добровільно визначитись зі спільною участю у вихованні дитини, у зв`язку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку про встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 .

Проте, при визначенні порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 суд першої інстанції не врахував необхідність дотримання дитиною режиму дня та харчування.

З огляду на вік дитини, режим його дня і харчування, колегія суддів вважає за можливе визначити для систематичних побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 кожну суботу кожного місяця з 10.00 год. до 14.00 год.

Колегія суддів вважає доцільним щоб свій день народження хлопчик проводив у звичайному своєму оточенні, що не позбавляє батька можливості привітати його з цим святом.

Висновком Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області №01-22/2748 від 16 грудня 2019 року крім іншого рекомендовано, що протягом перших двох місяців зустрічі батька із дитиною після набрання чинності суду повинні бути проведені у присутності матері.

Між тим, судом першої інстанції зазначені обставини не враховані.

Колегія суддів, з урахуванням віку дитини, а також тієї обставини, що батько з вересня 2018 року не бачив дитину, отже здебільшого втратив з дитиною зв`язок, вважає за можливе передбачити, що перші 10 зустрічей батька з дитиною повинні відбуватися у присутності матері.

Також, рішенням суду першої інстанції визначено, що дитина проводить з батьком в літній та зимній період сім діб у період за місцем його проживання чи з виїздом за межі міста для оздоровлення дитини.

Між тим, колегія суддів не вважає доцільним на цей час встановлення тривалих побачень, враховуючи вік дитини та її емоційний зв`язок з матір`ю.

За таких обставин колегія суддів змінює час спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , враховуючи інтереси дитини, а також інтереси кожного із батьків, вважає за необхідне визначити час для систематичних побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 кожну суботу кожного місяця з 10.00 год. до 14.00 год., передбачити, що перші 10 зустрічей батька з дитиною повинно бути у присутності матері.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі пунктів 3, 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК України підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. 381 - 384, ст.389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2020 року змінити.

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : визначити час для систематичних побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 кожну суботу кожного місяця з 10.00 год. до 14.00 год. Передбачити, що перші 10 зустрічей батька з дитиною повинні відбуватися у присутності матері.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна