БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1736/2020
Провадження № 2/497/168/2021
08.02.2021 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря - Ковтун О.І.,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Болградської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні власністю, та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким:
- усунути перешкоди їй, позивачу ОСОБА_1 у користуванні належною їй власністю, а саме домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Болградську міську раду Одеської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що вона позивач ОСОБА_1 , є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2012 року зі змінами від 31.08.2020 року, укладеного між дарувателем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. та на підставі договору дарування від 21.07.2017 року.
У вищезазначеному будинку на час укладення договору купівлі-продажу значилися зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Продавець ОСОБА_2 обіцяв позивачу знятися з реєстрації після укладення договору, але виїхав з села і де наразі проживає, їй позивачу не відомо. Відповідач ОСОБА_3 з часу укладення договору купівлі-продажу 18.08.2012 року у вказаному домоволодінні не проживає, його особистих речей в будинку не має, та місце його перебування позивачу не відомо.
Відтак, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишаються бути зареєстрованими в будинку до теперішнього часу. У добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тому на думку позивача, своїми діями відповідачі порушують її права як власника домоволодіння.
Ухвалою суду від 16.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 14:00 годину 13.01.2021 року (а.с.22), про що повідомлено сторони (а.с.23).
Ухвалою суду від 13.01.2021 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 09:00 годину 08.02.2021 року.
В судове засідання позивач не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду неодноразово подавала заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність, надавши згоду на заочний розгляд справи (а.с.34, 47).
Відповідач Болградська міська рада Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.23,34,38). Надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.32).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися згідно вимог чинного законодавства за останньою відомою суду адресою, яка є їх місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , (а.с.23), що підтверджується довідками Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області (а.с.26, 27).
Згідно довідки Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 20.11.2020 року за №710 громадяни ОСОБА_2 , 1969, року народження та ОСОБА_3 , 1957 року народження зареєстровані за вищезазначеною адресою, але більше 8-років не проживають (а.с.17).
Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2).
Суд направляв повідомлення про виклик до суду на 13.01.2021 року (а.с.23), та на 08.02.2021 року (а.с.38), однак усі поштові листи повернулися до суду без вручення, з відміткою листоноші, що зазначені адресати відсутні за вказаною адресою (а.с.28-31, 41-46).
Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про … про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч.8 п.4).
Будь-яких заяв, пояснень, заперечень щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, від відповідача до суду не надходило.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.34, 47).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.14 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власницею домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі:
- договору купівлі-продажу від 18.08.2012 року, укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 , посвідчений Агбун М.І., приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №7741 (а.с.9); - договором про внесення змін від 31.08.2012 року про внесення змін до вищезазначеного договору, також посвідчений Агбун М.І., приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №8094 (а.с.10);
- витягом про державну реєстрацію прав КП «Болградське БТІ» (а.с.12);
- договору дарування 21.07.2017 року, укладеного між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_1 , який посвідчений Агбун М.І., приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №2996 (а.с.6-7);
- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2017 року (а.с.8)
Згідно довідок Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 20.11.2020 року за № 709 та за №710 слідує, що ОСОБА_2 , 1969 року народження та ОСОБА_3 , 1957 року народження, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але більше 8 (восьми) років не проживають за цією адресою. Місце їх проживання не відомо (а.с.16, 17).
Згідно відповіді на запит суду, наданої Відділом адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, відповідачі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до теперішнього часу значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26, 27).
Положеннями ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Згідно ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна. При цьому, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на зазначене домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в результаті його придбання згідно договору купівлі-продажу та договору дарування будинку, які не визнані судом недійсним (а.с.6-12).
Таким чином з моменту укладення договору купівлі-продажу цього домоволодіння з 18.08.2012 року право власності колишнього власника ОСОБА_2 є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування житловим будинком, яка нерозривно пов`язана із власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сім`ї попереднього власника - ОСОБА_3 , оскільки воно є похідним.
Згідно положень ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування й розпорядження своїм майном. Власник вправі вимагати усунення будь яких перешкод, пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням своїм майном (ст.391 ЦК України).
Правила ст. 150 ЖК України, визначають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не є членами сім`ї власниці домоволодіння ОСОБА_1 , та більше восьми років в цьому будинку не проживають, а тому жодних прав на користування цим домоволодінням у них тривалий час не має. Майна відповідачів в цьому будинку немає. Поштова кореспонденція надіслана відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , ними не отримуються за цією адресою.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним власником спірного домоволодіння (а.с.6-12), в якому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишаються зареєстрованими і на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на нього, й відповідно після припинення права користування спірним будинком колишнім власником, чим порушують право власності позивача, а тому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позовна вимога про усунення перешкод користування власністю шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Зважаючи на той факт, що на час розгляду справи, власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є позивач по справі, яка у свою чергу жодних цивільно-правових угод з приводу найму спірного будинку з відповідачами, які більше восьми років в зазначеному домоволодінні не проживають - не укладала, право на користування у відповідачів не виникало, а реєстрація останніх у належному позивачу будинку створює об`єктивні незручності та суттєві перешкоди у користуванні зазначеним майном.
З огляду на те, що даним рішенням відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , тому вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушуються права і охоронювані законом інтереси позивача ОСОБА_1 як власника житла, яка позбавлена права володіння, користування та розпорядження своїм майном, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
За викладених обставин, позов підлягає задоволенню.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Болградської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні власністю, та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в домоволодінні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Болградську міську раду Одеської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: __________ С.В.Кодінцева