Справа № 308/3341/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КОЖУХ О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 308/3341/21 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2021 року, повний текст якого складено 27 травня 2021 року, головуюча суддя Шумило Н.Б., -

встановив:

11.03.2021 Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (АТ «А-Банк») пред`явило до ОСОБА_1 зазначений позов мотивуючи таким.

02.08.2019 ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-заяви приєдналася до Умов і Правил надання банківських послуг а А-Банку з метою укладання кредитного договору. З позивачкою за правилами договору приєднання був укладений кредитний договір за програмою кредитування «Кредитна картка», їй був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,40% річних, умови кредитування зафіксовані в підписаному позивачкою паспорті споживчого кредиту. Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають кредитний договір.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов і Правил позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.п. 2.1.1.5.6., 2.1.1.2.15., 2.1.1.12.2.1. Умов і Правил у разі невиконання зобов`язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплатити винагороди банку, в разі прострочення зобов`язання відсотки сплачуються за подвійною місячною ставкою; при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій, штраф підлягає сплаті згідно пункту 2.1.1.4.9. Умов і Правил.

Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав кредитні кошти, а відповідачка свої порушила і спричинила виникнення боргу, що станом на 19.12.2020 склав 22733,70 грн, із яких заборгованість: за кредитом - 12640,72 грн, за відсотками - 9642,98 грн, штраф - 450,00 грн.

У силу положень ст. 1050 ч. 2 ЦПК України, п. 2.1.1.12.10. договору, в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всього належного за договором, включно з підвищеними відсотками та неустойкою. Позивач неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці sms-повідомлень та шляхом дзвінків з вимогами виконати взяті на себе зобов`язання, однак, відповідачка ухиляється від цього і заборгованість не погашає.

Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку достроково вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 02.08.2019 у розмірі 22733,70 грн із вищеперерахованими її складовими та покласти на неї судові витрати.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2021 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором без номера від 02.08.2019 у сумі 12640,72 грн, у задоволенні інших вимог позову відмовлено, стягнуто з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1262,20 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не були виконані передбачені законом правила укладення кредитного договору, у справі немає доказів погодження сторонами умов договору, зокрема, щодо сплати відсотків і неустойки, доказів щодо виду платіжної картки, отриманої відповідачкою, доказів обізнаності відповідачки саме з доданими до позовної заяви умовами і правилами надання банківських послуг, тому на користь банку можуть бути стягнуті лише фактично отримані від нього відповідачкою кошти.

Позивач АТ «Акцент-Банк» оскаржив рішення суду в частині відмови в позові як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.

Висновок суду про те, що сторони не узгодили в належній формі умови кредитного договору, суперечить обставинам справи та наявним у ній доказам, оскільки відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг і своїм підписом засвідчила факт ознайомлення з умовами договору.

Те, що відповідачка користувалася кредитними коштами, свідчить про ознайомлення позичальника з Умовами і Правилами та про згоду з ними.

Зазначене підтверджує й підстави для стягнення заборгованих відсотків, що нараховувалися за користування кредитом, яке є платним.

Суд необґрунтовано застосував правову позицію, висловлену Верховним Судом у справі № 342/180/17 за обставин, коли не були виконані вимоги закону щодо порядку укладення кредитного договору та його форми, тоді як у даному випадку умови договору були узгоджені, Паспорт споживчого кредиту був підписаний позичальником в електронній формі одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону, вказаний відповідачкою в Анкеті-заяві, що відповідає вимогам Законів України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис» та іншим нормам законодавства.

Окрім цього, слід врахувати, що за наслідками оцінки банком кредитоспроможності позичальника умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від тих, що були вказані в Паспорті споживчого кредитування, а саме, щодо розміру кредитного ліміту на картці позичальника. При цьому, інші істотні умови кредитування не змінюються.

Сумніви щодо розрахунку заборгованості необґрунтовані, на підтвердження цього розрахунку позивач надає банківську виписку.

Позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в позові і задовольнити його повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію позивача не подавала.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, ст. 4 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4, 6 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і відсотками та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів й іншими пов`язаними нормами законодавства в редакції, що була чинною на час їх виникнення.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ч.ч. 1, 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 6, ст. 627 ч.ч. 1, 2 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ч. 1 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, зокрема, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 ч.ч. 2, 3 ЦК України).

Законом України «Про споживче кредитування» установлено таке:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (ст. 1 ч. 1 п. 1);

споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст. 1 ч. 1 п. 11);

договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) (ст. 13 ч. 1).

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачає, що:

електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (ст. 5 ч.ч. 1, 4);

для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис; накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа; відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги»; використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (ст. 6 ч.ч. 1, 2, 3, 4);

юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (ст. 8 ч. 1);

використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством (ст. 14 ч. 2).

Згідно із Законом України «Про електронну комерцію»:

електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 3 ч. 1 п. 6);

одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (ст. 3 ч. 1 п. 12);

якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 ч. 1).

За правилами, встановленими Законом України «Про електронні довірчі послуги», який набрав чинності з 07.11.2018 (Закон України «Про електронний цифровий підпис» з цієї дати втратив чинність):

електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи (ст. 1 ч. 1 п. 8);

електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (ст. 1 ч. 1 п. 12);

ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи (ст. 1 ч. 1 п. 20);

законами України можуть встановлюватися особливості правового регулювання надання електронних довірчих послуг та електронної ідентифікації в певних сферах суспільних відносин (ст. 2 ч. 2).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ч. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки, що виникають із договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору все заборговане на умовах, передбачених договором і законом (за відповідних умов - достроково), а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки (ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610-612, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України), правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом, а також сплата неустойки є істотними умовами договору, здійснюються у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 546, 548, 549, 550, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що 02.08.2019 ОСОБА_1 о 13-40 к.ч. власноручно підписала у відділенні АТ «А-Банк» Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 5). В Анкеті-заяві вказані ідентифікуючі та інші дані щодо ОСОБА_1 , номер її телефону ( НОМЕР_1 ) та зазначено, що «…дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування … складають … договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладання і згоден (-на) з його умовами …». Анкету-заяву підписано також співробітником банку ОСОБА_2 .

Цього ж дня був оформлений «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»», в якому містяться умови кредитування за картками «Універсальна», «Універсальна Gold» і «Зелена» та зазначено, зокрема, таке:

кредитодавець: АТ «Акцент Банк» (п. 1);

основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача:

сума/ліміт кредиту: картка «Універсальна» - до 50000,00 грн, картка «Універсальна Gold» - до 100000,00 грн, картка «Зелена» - до 200000,00 грн;

строк кредитування: 240 місяців (для всіх карток);

мета отримання кредиту: на споживчі цілі (для всіх карток) (п. 3);

процентна ставка, відсотків річних (базова): картка «Універсальна» - 3,9% у місяць (46,8% річних), картка «Універсальна Gold» - 3,7% у місяць (44,4% річних), картка «Зелена» - 3,7% у місяць (44,4% річних) (п. 4);

порядок повернення кредиту: картки «Універсальна» та «Універсальна Gold» - щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості; картка «Зелена» - щомісяця до 25 числа поточного місяця включно, в розмірі 5% від заборгованості на останній день минулого місяця, не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів плюс штраф, якщо він виник, але не більше залишку заборгованості (п. 5);

штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків: лише для картки «Зелена» - штраф списується в день списання відсотків:

50,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100,00 грн;

100,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше;

500,00 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів;

процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: картка «Універсальна» - 7,8% на місяць - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості); картки «Універсальна Gold» і «Зелена» - 7,4% на місяць - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) (п. 6);

ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 (п. 7);

Паспорт споживчого кредиту підписаний представником кредитодавця, а після тексту, який підтверджує роз`яснення позичальнику умов договору, в графі «підпис споживача» міститься такий текст:

«Підпис клієнта: ОСОБА_1 , 02-08-2019 13:44 підтверджено ОТП 75 з номера телефону НОМЕР_1 , що ознайомлений з дійсними Умовами та Правилами надання банківських послуг Дата, ПІБ, підпис» (а.с. 6).

У справі містяться підписані представником банку тарифи користування кредитною карткою «Зелена», в яких зафіксовані ставки комісій за банківські операції, порядок нарахування штрафів, який відповідає зазначеному в Паспорті споживчого кредиту, та інша інформація (а.с. 14).

До позовної заяви позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила», в якому зазначені тарифи користування кредитною карткою «Зелена» (а.с.14), що містить такі умови кредитування:

На обґрунтування своїх вимог АТ «А-Банк» надало суду Умови і Правила надання банківських послуг за кредитною карткою «Зелена» (а.с. 7-13), якими передбачено, зокрема, що:

банк має право для різних цілей встановити контакт з клієнтом використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку: відправлення sms-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатку з авторизацією одноразовим паролем (довідково в контексті обґрунтування судового рішення - One Time Password (ОТР-пароль));

механізм отримання згоди клієнта шляхом авторизації за допомогою мобільного телефону і ОТР-пароля наступний:

банк генерує ОТР-пароль і відправляє його клієнту в тілі sms-повідомлення/повідомлення мобільного додатку із зазначенням інформації, яка буде ним підтверджуватися;

для підтвердження згоди клієнт передає отриманий ОТР-пароль у відповідному sms-повідомленні/ повідомленні мобільного додатку або шляхом введення цього пароля у відповідному рядку використовуваного сервісу;

у разі збігу пароля з відправленим клієнту банк перевіряє номер мобільного телефону клієнта …, у разі, якщо номер телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що клієнт прийняв умови публічного договору;

«сторони визнають співпав ОТР-пароль електронним підписом клієнта» (п. 1.1.3.2.9.);

договір - укладений між банком та клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Заяви про відкриття поточного рахунку та Тарифів;

договір укладається терміном на 20 років (п. 2.1.1.2.1.);

підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.1.2.3.);

при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (п. 2.1.1.2.15.);

у разі порушення держателем вимог чинного законодавства та/або умов договору, невиконання клієнтом боргових та інших зобов`язань за договором, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (п.п. 2.1.1.4.2., 2.1.1.12.10.);

клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором(п. 2.1.1.5.5.);

введення динамічного пароля для підтвердження видачі кредитної картки в програмних комплексах банку прирівнюється до підписання договору на паперовому носії (п. 2.1.1.8.8.);

документи, що оформлюються під час здійснення операцій по картці, можуть бути підписані особистим підписом держателя або складені з використанням аналога власноручного підпису держателя: ПІНа, постійного пароля/одноразового пароля (п. 2.1.1.9.4.);

під борговими зобов`язаннями за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта (п. 2.1.1.12.1.);

за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,000001% від суми операцій за рахунок кредиту;

в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань в повному обсязі за кредитом до 25 числа місяця (по карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold») або до останнього дня місяця (по картці «Зелена»), що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування;

по картці «Зелена» сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунка в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання);

у разі якщо, в дату нарахування відсотків за кредитом, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом; узгоджена умова діє доти, поки термін прострочення по будь-якій заборгованості за кредитом не перевищує 90 днів; … починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою (п. 2.1.1.12.2.);

у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором клієнт сплачує плату… у розмірі подвійної місячної процентної ставки визначеної в тарифах … (п. 2.1.1.12.2.1.);

погашення кредиту - поповнення картрахунку клієнтом розмірі обов`язкового щомісячного платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів…(п. 2.1.1.12.3.);

у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором банк має право вимагати сплати клієнтом штрафів у розмірі, встановленому тарифами на дату укладення договору (п. 2.1.1.12.5.).

Таким чином, АТ «А-Банк» і ОСОБА_1 02.08.2019 уклали за правилами договору приєднання кредитний договір, документи якого були підписані ОСОБА_1 власноручно (Анкета-заява) і шляхом отримання та використання для підписання ОТР-пароля (Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»), ці дії були вчинені позичальником з інтервалом у 4 хвилини в присутності співробітника банку. Факт укладення кредитного договору в належній формі, узгодження його істотних умов та ознайомлення з ними позичальника встановлений, сумнівів не викликає і, власне, не заперечується відповідачкою.

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором від 02.08.2019, де визначив борг відповідачки станом на 19.12.2020 у розмірі 22733,70 грн, із яких заборгованість: за кредитом - 12640,72 грн (у тому числі прострочена заборгованість - 5157,08 грн), за процентами за користування кредитом - 9642,98 грн (у тому числі прострочена заборгованість - 9182,94 грн), а також штраф - 450,00 грн (а.с. 5).

Як випливає з розрахунку заборгованості, кредит був наданий позичальнику 02.08.2019 в сумі 15000,00 грн; базова процентна ставка була встановлена на рівні 44,4% річних; процентна ставка на прострочені зобов`язання була встановлена на рівні 88,8% річних; прострочена заборгованість почала обліковуватися за кредитом з жовтня 2019 року, за процентами - з листопада 2019 року; штрафи почали нараховуватися з листопада 2019 року.

Інші дані та документи (докази) на підтвердження своїх вимог суду першої інстанції позивачем не надавалися.

До апеляційної скарги позивач додав банківську виписку щодо руху коштів за карткою № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 02.08.2019 по 10.06.2021, яка в силу положень ст. 13 ч. 3, ст. 43 ч. 2 п.п. 4, 6, 7, ст. 83 ч.ч. 1, 2, 4, 8, ст. 175 ч. 3 п. 5, ст. 177 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч. 3 ЦПК України до уваги не береться, оскільки вимоги цивільного процесуального закону щодо подання відповідного доказу не були виконані позивачем, причини невиконання цих вимог не були обґрунтовані, відповідне клопотання щодо доказу не заявлялося.

Закон України «Про споживче кредитування» в незмінній у цій частині з моменту набрання чинності законом редакції (10.06.2017) містить положення, відповідно до яких:

у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит;

кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені;

якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу;

якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність (ст. 16 ч. 4).

Аналогічні за своїм змістом положення щодо умов і процедури, із додержанням яких кредитодавець управі вимагати дострокового повернення споживчого кредиту, містилися і в Законі України «Про захист прав споживачів» (ст. 11 ч. 10) у редакції, яка діяла з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» (16.10.2011).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц висловила правову позицію, за змістом якої:

у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина 2 статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16.10.2011);

особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3 статті 1054 ЦК України у вказаній редакції) (п. 14);

10.06.2017 набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні;

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10.06.2017);

отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10.06.2017 відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів»; з 10.06.2017 на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів» (п. 17);

визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб; установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16) (п. 18);

якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця;

якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16.10.2011) (п. 19);

наведені приписи дають підстави виснувати, що частина 10 статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10.06.2017, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту (п. 20);

звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок;

якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10.06.2017, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором (п. 21);

висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі № 521/21255/13-ц про відхилення доводу касаційної скарги про те, що позивач перед зверненням до суду не виконав вимоги частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, і пункту 12 договору про надання споживчого кредиту, не направив досудове повідомлення (вимогу), з огляду на що не набув право на дострокове стягнення коштів за цим договором, не враховує спеціальний порядок заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту;

тому Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так:

суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10.06.2017, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту (п.п. 24, 25).

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

Як випливає з правової позиції позивача, підстав позову та його обґрунтування, банк поставив вимогу про дострокове стягнення з позичальника боргу за кредитним договором, що передбачено ст. 1050 ч. 2 ЦК України та п.п. 2.1.1.4.2., 2.1.1.12.10. договору. Водночас позивач не послався в заяві на докази щодо пред`явлення відповідачці вимоги (вимог) про дострокове повернення кредиту чи його частини, твердження в заяві про надсилання позичальнику відповідних sms-повідомлень, здійснення телефонних дзвінків такими доказами не є і мають характер припущень, на яких не може ґрунтуватися доказування (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Наданим суду розрахунком заборгованості підтверджується, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5157,08 грн, а залишок поточної заборгованості (строк сплати якої на 19.12.2020 не настав) - 7483,64 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 9182,94 грн, а залишок поточної заборгованості (строк сплати якої на 19.12.2020 не настав) - 460,04 грн. Підтверджується також нарахування штрафів, останній за часом із яких був нарахований 01.12.2020 в сумі 450,00 грн.

Тому враховуючи законодавчі і фактичні умови для дострокового стягнення боргу та неустойки за споживчим кредитом позивач обґрунтовано вправі був вимагати стягнення з відповідачки лише прострочену заборгованість за сумою кредиту (5157,08 грн), за процентами (9182,94 грн) і в межах заявлених вимог - штраф у сумі 450,00 грн, що разом становить 14790,02 грн. Необхідних для дострокового стягнення решти заборгованості за сумою кредиту та процентами умов кредитор не виконав, тому законних підстав для пред`явлення відповідних вимог і для їх задоволення не мав.

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та необґрунтовано застосував у справі правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 за інших фактичних обставин (коли про узгодження сторонами індивідуальних умов кредитування взагалі не йшлося, підписаний сторонами договору документ щодо узгодження індивідуальних умов кредитування був відсутній). Суд не встановив із належною повнотою фактичних обставин справи та повною мірою не врахував дійсних фактичних і правових підстав, із огляду на які належало вирішити спір.

Поряд із цим слід зважати на те, що не може бути погіршене правове становище позивача, який подав апеляцію на судове рішення, за відсутності апеляції протилежної сторони. Відповідачка ОСОБА_1 рішення суду в частині стягнення з неї на користь позивача АТ «А-Банк» 12640,72 грн заборгованості за сумою кредиту не оскаржувала, а отримавши від апеляційного суду матеріали апеляції банку, розпоряджаючись своїми правами та діючи в процесі на власний розсуд відзиву не неї не подавала, жодних підстав, доводів позову та апеляції не заперечувала і не спростовувала.

Отже, належна до стягнення сума у 14790,02 грн, оскільки включає в себе стягнуті 12640,72 грн боргу за кредитом, в іншій частині (2149,30 грн) підлягає розподілу таким чином: штраф - 450,00 грн, проценти - 1699,30 грн.

Виходячи з наведеного, враховуючи дії сторін у процесі та межі розгляду справи апеляційним судом, вимоги позову знайшли своє підтвердження в частині необхідності стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 02.08.2019 в загальній сумі 14790,02 грн, з яких борг за кредитом 12640,72 грн (ця сума саме так кваліфікована та стягнута судом першої інстанції і в цій частині рішення не оскаржується), за процентами 1699,30 грн, а також штраф 450,00 грн.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позову про стягнення процентів і штрафу скасувати, ці вимоги позову задовольнити частково, стягнути на користь банку з відповідачки борг за процентами в сумі 1699,30 грн, а також штраф у сумі 450,00 грн, в іншій частині апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, у вимогах про стягнення процентів і штрафу відмовити, в частині правового обґрунтування мотивувальної частини, а також в частині розподілу судових витрат рішення змінити з урахуванням встановленого під час апеляційного розгляду справи та задоволення позову в межах 65,06% ціни позову, визначивши належну до стягнення з відповідачки на користь позивача компенсацію судового збору в сумі 1476,86 грн.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2021 року:

в частині відмови в задоволенні вимог позову про стягнення процентів і штрафу скасувати, вимоги позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу щодо стягнення процентів за користування кредитом і штрафу задовольнити частково,

стягнути на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 , борг за процентами за кредитним договором від 02.08.2019 в сумі 1699,30 грн (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять гривень 30 коп.), а також штраф у сумі 450,00 грн (чотириста п`ятдесят гривень 00 коп.), в іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення, у вимогах про стягнення процентів і штрафу відмовити;

в частині правового обґрунтування мотивувальної частини, а також в частині розподілу судових витрат змінити, визначивши належну до стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» компенсацію судового збору в сумі 1476,86 грн.

В іншій частині апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» 2215,29 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору з апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді