Справа № 750/9620/20
Провадження № 2/750/129/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючої - судді Логвіної Т.В.,

при секретарі - Примак Т.В.,

за участю сторін, представника позивача

та представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.06.2015 року, 03.06.2019 року шлюб було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з відповідачем, дитина залишилась проживати з матір`ю, але на даний час проживає з батьком біля року.

З листопада 2019 року позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , проживає в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де деякий час з ними проживав і її син.

Позивачка зазначає про те, що в даній квартирі дитині створені всі належні умови для проживання та розвитку. Дитина має окреме спальне місце, куточок для навчання та ігор.

Позивачка звертає увагу суду на те, що у період шлюбу та після його припинення фізичним та духовним розвитком, а також піклуванням дитини займалася вона, належним чином ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків та матеріально забезпечувала її всім необхідним для повноцінного проживання та гармонійного розвитку. Крім цього, в неї з сином психологічний контакт та прив`язаність один до одного.

Позивачка також посилається на те, що має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, задовільний стан здоров`я та для найкращого забезпечення інтересів дитини вона повинна проживати саме з нею.

11.01.2021 відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.12.2020 малолітня дитина сторін проживає з ним, по АДРЕСА_2 . Зі слів дитини йому відомо, що співмешканець його колишньої дружини, ОСОБА_4 , неодноразово його принижував, кричав та застосовував фізичне насилля.

Відповідач зазначає про те, що позивачка не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, натомість відповідачем створені усі належні умови для проживання та розвитку дитини.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали первісний позов та заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач просив суд задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову. Представник третьої особи підтримала висновок служби у справах дітей щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2015 року, 03.06.2019 року шлюб було розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова. Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина потижнево проживала як з матір`ю, так і з батьком.

З 22.12.2020 малолітня дитина сторін проживає з батьком, по АДРЕСА_2 .

Позивачка за первісним позовом в судовому засіданні особливу увагу звертала на те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, але доказів звернення до служби у справах дітей щодо усунення таких перешкод, суду не надано, та нею не заперечується той факт, що до уповноважених органів з цього приводу вона не зверталася. Відповідач пояснив, що згоден на спілкування дитини з матір`ю тільки в його присутності, оскільки боїться відібрання в нього дитини.

Сторони мають постійне місце роботи, характеризуються позитивно.

Відповідач ОСОБА_2 проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті створені умови для проживання та розвитку дитини, про що складено відповідний акт.

Суд не бере до уваги висновок щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, ОСОБА_1 , оскільки такий винесено без дослідження усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору між сторонами. Так, при прийнятті рішення, орган опіки та піклування дослідив умови проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає позивачка зі співмешканцем та його дитиною, не маючи при цьому право користування цим житлом, але умови проживання за місцем реєстрації позивачки та дитини по АДРЕСА_3 , де разом зареєстровано шість осіб, досліджені не були. Також органом опіки та піклування було взято до уваги психологічний висновок громадської організації «Чернігівська міська асоціація «Конкордія», в якому зазначено, що в житті ОСОБА_5 матір відіграє більш важливу роль ніж батько, що обумовлено його місцем постійного проживання та постійною опікою з боку матері.

Відповідно до висновку психолога від 16.02.2021, на момент проведення психодіагностичних заходів, встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у стабільно доброму психоемоційному стані, має виражену прихильність до батька та без вагань зазначає про бажання проживати з ним. При цьому не має негативного ставлення до матері та виявляє бажання бачитись з нею, хотів би об`єднання сім`ї.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили доводи відповідача про те, що його сину буде краще проживати разом з батьком.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

З наданих суду висновків психологів вбачається, що малолітня дитина однаково позитивно сприймає і матір, і батька, бажає відновлення сім`ї.

Оцінюючи надані сторонами у справі докази, суд доходить висновку, що на час розгляду справи матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до дитини, позитивні характеристики дають підстави для твердження, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини.

Разом з тим, після розірвання шлюбу між сторонами виникають суперечки щодо місця проживання дитини.

Суд вважає, що безперервне проживання на даний час дитини з батьком забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним та не потребує зміни місця проживання дитини.

Таким чином, суд враховує наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та, керуючись виключно інтересами дитини, доходить висновку, що саме батько створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку, у зв`язку з чим зустрічний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а у задоволенні первісного позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосереднього до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 06.12.2021.

Суддя: