Єдиний унікальний номер 265/267/20
Номер провадження 22-ц/804/617/21
Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

08 лютого 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справах Донецького апеляційного суду Баркова В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа - Маріупольське об`єднане УПФУ міста Маріуполя Донецької області,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з лютого 2010 року та по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, 11 січня 2020 року заявниця звернулась з апеляційною скаргою в якій просила поновити їй строк на подачу апеляційної скарги. Вважає що строк пропущений з поважних причин, оскільки з травня 2020 року вона зверталась до органів Пенсійного Фонду, Кабінету Міністрів України для витребування необхідних доказів, які мають істотне значення для справи. Крім того зазначає, що карантинні обмеження також суттєво вплинули на пропуск строку на апеляційне оскарження. Враховуючи наведене, вважає за можливе поновити їй пропущений строк.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 січня 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху для надання клопотання про поновлення строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску та сплати судового збору в розмірі 630,60 грн. на належні реквізити з наданням оригінала квитанції.

Надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 353 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

05 лютого 2021 року на адресу апеляційного суду заявниця надала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення із зазначенням поважності причин такого пропуску та оригінал квитанції оплати судового збору на недіючі реквізити. Як вбачається з клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення від 16 червня 2020 року, цей строк вона пропустила тому, що з травня 2020 року вона зверталась до органів Пенсійного Фонду, Кабінету Міністрів України для витребування необхідних доказів, які мають істотне значення для справи. Крім того зазначає, що карантинні обмеження також суттєво вплинули на пропуск строку на апеляційне оскарження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного рішення поштою ще 16.06.2020 року (а.с. 96). Крім того, зазначені в клопотанні причини, які вплинули на неможливість подачі апеляційної скарги, не є поважними, оскільки ОСОБА_1 мала можливість подати апеляційну скаргу шляхом, передбаченим ст. 14 ЦПК України. Неотримання доказів по справі не є поважною причиною, оскільки в суді першої інстанції вона не заявляла клопотань про витребування цих доказів, а також це можливо було зробити в суді апеляційної інстанції в передбачених законом випадках. Крім того, посилання на незадовільний стан її здоров`я не можна вважати поважною підставою для поновлення строку на оскарження рішення, оскільки участь у розгляді справи вона приймала через свого представника (а.с.82).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа - Маріупольське об`єднане УПФУ міста Маріуполя Донецької області.

В порядку ч. 4 ст. 358 ЦПК України, копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження направити всім учасникам справи, оригінал апеляційної скарги та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя В.М. Барков