Справа №: 343/784/21
Провадження №: 2/0343/390/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/784/21 за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 , уточнивши (збільшивши) позовні вимоги, просить суд встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 з 1984 року по день смерті останнього, визначити додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 96 років помер її дідо ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння з приналежними до нього будівлями і спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №4120 від 19.04.2021, ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Домогосподарство, яке належало її діду, складається з двох житлових будинків з номерами 9 та 11 , що підтверджується відомостями з технічного паспорту. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №4121 від 19.04.2021, вона, ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_3 , хоча фактично проживає по АДРЕСА_2 . Даний факт підтверджується актами обстеження від 19.04.2021.

Померлим було написано заповіт 27.07.1983, в якому вказано, що на випадок своєї смерті він заповідає все своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках. Всіх інших спадкоємців за законом позбавляє спадкових прав. ОСОБА_4 , її бабця, на яку був написаний заповіт на 1/2 частку вищевказаного домогосподарства, 01.66.1991 помирає, раніше ніж заповідач. ОСОБА_5 , її мама, на яку також був написаний заповіт на 1/2 частку домогосподарства, не звернулася до нотаріуса для того, щоб вступити в спадщину після смерті заповідача. ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років вона помирає. Після смерті її діда, ОСОБА_3 , ніхто з родичів не успадкував його майно за заповітом, хоча мали на це законні підстави. Про те, що після смерті діда ніхто не успадкував його майно, вона довідалась 08.10.2020, коли проводила реєстрацію місця проживання своєї внучки ОСОБА_6 .

З моменту свого народження та по теперішній час вона проживає у домоволодінні, що належало її діду на праві власності, тобто по АДРЕСА_2 , хоча документально зареєстрована по АДРЕСА_3 . До дня смерті діда, ОСОБА_3 , вона приймала участь в його житті, як внучка, а саме: допомагала йому матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. Він неодноразово лікувався у різних медичних закладах, однак стан його здоров`я тільки погіршувався. З часом, ОСОБА_3 став безпорадним, у зв`язку з тяжкою хворобою він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Той факт, що вона спільно проживала більше п`яти років зі спадкодавцем підтверджується письмовими доказами, долученими до матеріалів справи та показами свідків.

У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини по тій причині, що на час смерті діда були наявні спадкоємці першої черги. Про наявність заповіту та того, що ніхто не успадкував майно після смерті діда, їй стало відомо тільки в жовтні 2020 року. Захистити своє право на спадщину з інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у неї не має можливості.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Додатково вказала, що вона все своє життя проживала з дідом у домоволодінні АДРЕСА_2 . Після одруження туди прийшов жити також її чоловік, там народилися їхні діти. У свій час її батьки побудували поруч інший будинок, якому присвоїли адресу: АДРЕСА_3 . Саме за цією адресою зареєструвались самі, а також туди зареєстрували її та брата, однак вона залишилась проживати разом з бабцею та дідусем у їх будинку. Фактично у домоволодінні №9 проживає тільки її брат, а вона з сім`єю у цьому будинку зареєстрована тільки формально. Після смерті діда, її мама запевнила, що вона упорядкувала всі документи та оформила спадщину. Однак, після її смерті виявилося, що спадщину вона не прийняла, у нотаріальну контору не зверталася.

Представник відповідача - Долинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог .

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 07.05.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

1 червня 2021 року та 4 червня 2021 року позивачкою подані заяви уточнення (збільшення) позовних вимог та заява представника позивачки - адвоката Білянського Н.С. про проведення підготовчого судового засідання без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтимали, просили їх задовольнити.

Ухвалою суду від 04.06.2021 прийнято збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 до Долинської міської ради та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту. Залучено ОСОБА_2 до участі у цивільній справі № 343/784/21 як співвідповідача. Підготовче судове засідання відкладено на 25 червня 2021 року.

22 червня 2021 року через канцелярію суду представником відповідача Долинської міської ради подана заява, в якій останній не заперечує проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просить проводити за відсутності представника міської ради.

Ухвалою суду від 25.06.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

19 липня 2021 року через канцелярію суду поступила заява відповідача ОСОБА_2 , в якій останній позовні вимоги визнав, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

10 серпня 2021 року в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_7 . Протокольною ухвалою прийнято відмову позивачки від допиту свідка ОСОБА_8 , оскільки остання перебуває на лікуванні в Івано-Франківській ОКЛ та її стан здоров`я незадовільний.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Згідно зі свідоцтвом про право власності від 02.06.1979, домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 1 червня 1979 року виконкомом Долинської міськради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Долинської міської ради народних депутатів від 17.05.1979 за № 277, п. 1 "Про оформлення права особистої власності за ОСОБА_3 та видачу свідоцтва про право власності на ціле домоволодіння АДРЕСА_1 " (а.с. 7). Судом встановлено, що актуальною адресою на даний час є АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02.11.1994 Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану, запис № 174 (а.с. 6).

Відповідно до заповіту від 27.07.1983, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив наступне заповітне розпорядження: житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_4 , заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках. Всіх інших спадкоємців за законом позбавив спадкових прав (а.с. 11).

Ще за життя ОСОБА_3 , одна із спадкоємців за його заповітом, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на що вказує свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , видане 03.06.1991 відділом Загсу Долинського райвиконкому (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла інша спадкоємиця ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 28.12.2018 (а.с. 13).

ОСОБА_5 , згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 24.09.1966, є мамою позивачки ОСОБА_1 (а.с. 14), яка, згідно з даними з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердлження дошлюбного прізвища № 3 від 13.04.2021, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 36).

Згідно з даними будинкової книги на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у якій маються відомості про зареєстрованих осіб у одній книзі на два будинковолодіння, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , потім зареєстрована по АДРЕСА_3 . На час смерті ОСОБА_3 , і ОСОБА_1 , і ОСОБА_1 , були зареєстровані в будинку АДРЕСА_3 (а.с. 15-19).

Відповідно до довідки № 4120 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.04.2021, ОСОБА_3 був зареєстрований один по АДРЕСА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 4121 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.04.2021, ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_3 . За цією ж адресою зареєстровані ОСОБА_12 - чоловік, ОСОБА_13 -дочка, ОСОБА_6 - внучка, ОСОБА_14 - син та ОСОБА_2 - брат (а.с. 9).

Згідно з довідкою № 14/05-24/2410 від 01.07.2021, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с. 62).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона проживає у буд. АДРЕСА_5 . Поряд з нею у будинку АДРЕСА_4 проживає позивачка. У них на подвір`ї є дві хати. У будинку АДРЕСА_4 завжди від самого дитинства з бабцею та дідусем проживала ОСОБА_1 . Живе вона там і зараз зі своєю сім`єю. У свій час на їх подвір`ї було побудовано другий будинок за АДРЕСА_3 , куди зареструвалась батьки позивачки зі своїми дітьми, тобто і ОСОБА_1 , хоча у будинку фактично проживали самі батьки та її брат. ОСОБА_1 все життя проживала в будинку дідуся, де залишилася проживати зі своєю сім`єю після його смерті. Вона володіє ним та здійснює догляд за господарством по даний час.

Згідно з актом обстеження від 19.04.2021, складеним депутатом Долинської міської ради Мельником І.М., за участю сусідів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , сім`я ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 . За адресою АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_2 (а.с. 10).

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Барабаш Р.С. за вих. № 64/01-16 від 14.04.2021, для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , 1943 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй, ОСОБА_1 , потрібно було з`явитись у нотаріальну контору до шести місяців і подати заяву про прийняття спадщини за заповітом. Так як вона не з`явилася в нотаріальну контору у вказаний термін і нею пропущений термін для прийняття спадщини, в такому випадку їй необхідно звернутись в суд для визнання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 20).

Встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 разом з її померлим дідом, визначення додаткового строку для прийняття спадщини має для неї юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини за законом після його смерті.

Оцінка суду:

суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачами, покази свідка, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначено вище, з урахувань поданих заяв та уточнень позивачка звернулася до суду з двома позовними вимогами, а саме просить встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день смерті, в тому числі з 1984 року, а також визначити їй додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК , якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

- якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном,

- якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, для відновлення порушеного права ОСОБА_1 слід довести, або що вона є особою, яка прийняла спадщину, або ж що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин.

Вирішуючи позовну вимогу щодо встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, суд звертає увагу на те, що в основі її обгрунтування лежить посилання позивачки на те, що вона є особою, яка фактично прийняла спадщину, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступила в управління та володіння майном спадкодавця після його смерті, а саме продовжує проживати у будинковолодінні АДРЕСА_4 , здійснює за ним догляд, хоч і не зареєстрована в ньому. Натомість її мати ОСОБА_5 , яка була спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 , фактично проживала та була зареєстрована у будинку АДРЕСА_3 та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, отже, є такою, що спадщину не прийняла.

ОСОБА_1 звернулася з заявою до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про прийняття спадщини після сметрі ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується відповідною відповіддю від 14.04.2021.

Таким чином, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена.

Встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для позивачки юридичні наслідки, вона зможе оформити свої спадкові права.

В судовому засіданні підтверджені належними та допустимими доказами доводи позивачки про те, що на час смерті ОСОБА_3 вона постійно з ним проживала (з народження), вела спільне господарство по АДРЕСА_4 , а після смерті останнього продовжувала здійснювати догляд та управляти спадковим майном, тому є такою, що прийняла спадщину як у розумінні ст. 549 ЦК УРСР, так і відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, за якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (положення п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що спадкоємиця за заповітом правом на прийняття спадщини у встановленому законом порядку не скористалася, у 2018 році померла, не оформивши спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , а позивачка ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном, постійно проживала з народження і до дня смерті зі спадкодавцем, в тому числі не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в його будинку за адресою: АДРЕСА_4 , тому є такою, що прийняла спадщину.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити, що вона є особою яка прийняла спадщину, підтвердженням чого, як зазначено вище, є встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, який є необхідним для оформлення спадкових прав відповідно до положень чинних на даний час нормативних актів, якими керується нотаріус у своїй діяльності, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.

Встановлення факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу першій реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останнього у встановленому законом порядку.

Щодо вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд зазначає, що право позивачки на оформлення спадщини відновлене шляхом задоволення позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем. А, отже, дані вимоги є взаємовиключні, тому у випадку, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Всупереч вказаному, ОСОБА_1 не навела жодної поважної причини, які перешкоджали їй подати відповідну заяву протягом 17 років з моменту смерті спадкодавця, а наявність інших спадкоємців не перешкоджало їй подати заяву, якою засвідчити її бажання реалізувати своє право на спадкування.

Також, як встановлено судом, в даному випадку спадщина була відкрита у 1994 році, а норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК України (01.01.2004), що також роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", тому до даних правовідносин положення ст. 1272 ЦК України застосуванню не підлягає.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме вимогу про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, в тому числі з 1984 року, слід задовольнити, а в задоволенні позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1268, 1270 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР, пп. 4.10 п. 4 глава 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Долинської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_2 .

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідачі: Долинська міська рада, що знаходиться за адресою: м. Долина, просп. Незалежності, буд. 5 Івано-Франківської області, .

ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний зміст рішення буде складено до 20 серпня 2021 року.

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич

Повний зміст рішення складено 18 серпня 2021 року.