2-з/214/49/21
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову в забезпеченні позову

29 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотрука Романа Васильовича про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Мотрук Р.В. звернулась до суду через систему «Електронний суд» з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд зупинити стягнення на підставі судового наказу виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року по справі №214/5392/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку до розгляду справи про припинення стягнення аліментів з батька з яким проживає дитина, звільнення від їх сплати та сплати заборгованості, стягнення аліментів на утримання дитини з матері.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що 30.08.2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19.07.2019 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому їх спільна дитина проживає з 21.10.2020 року, разом з заявником ОСОБА_1 , про що рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради №359 від 21.10.2020 року визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 , тому судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява представника заявника ОСОБА_6 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судом як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини 1статті 161 цього кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Однак заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами представником заявника або заявником не подано.

Разом із тим, згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

З аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що забезпечення позову можливе на будь-якій стадії розгляду справи. Однак застосування заходів забезпечення позову після ухвалення рішення у справі, не є можливим, оскільки саме по собі забезпечення позову покликано створити належні умови для виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог, на стадіях судового розгляду, а не в процесі виконання рішення суду, що набрало законної сили.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Отже, вказана Постанова Пленуму ВСУ містить пряму заборону забезпечення позову після ухвалення судового рішення.

На думку суду, у даному спорі зупинення стягнення на підставі судового наказу фактично призведе до зупинення виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19.07.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову, не вирішено питання про скасування цього рішення, воно є чинним, доказів звернення судового наказу до примусового виконання суду не надано, тому вживати заходи забезпечення позову не є можливим.

Окрім того, ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" містить вичерпний перелік підстав обов`язкового та можливого зупинення державним виконавцем виконавчого провадження.

Так, відповідно до п.2, ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій уразі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Аналогічні види забезпечення позову містяться в пунктах 5, 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Тобто, при застосуванні або Закон України «Про виконавче провадження» або ст.150 ЦПК України наступають ті самі правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій з виконавчого провадження.

Незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою зупинення виконавчого провадження та вжиття заходів забезпечення позову за ст.150 ЦПК України мають різний зміст, оскільки при застосуванні «Про виконавче провадження» відбувається тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні норм ЦПК України тимчасово втрачається правова сила того рішення, що зупинено.

Тобто законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме: питання про зупинення виконавчого провадження вирішується державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Разом із тим, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач по справі не позбавлений можливості звернутись до державного (приватного) виконавця із заявою про відкладення проведення виконавчих дій.

Таким чином, правом зупинення виконавчого провадження та відкладення проведення виконавчих дій на підставі Закону України «Про виконавче провадження», наділений виключно виконавець і вирішення такого питання до компетенції суду не входить.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вживати заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, суд констатує, що заява про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу (судового наказу), є необґрунтованою, оскільки взагалі суперечить главі 10 Цивільного процесуального кодексу України, направлена не на вжиття заходів забезпечення позову, а на зупинення виконання судового рішення, що не може вважатись законним. Тому суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотрука Романа Васильовича про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя Н.В. Чернова