Справа № 456/30/21
Провадження № 2/456/557/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

її представниці адвокатеси Дмитрович Н.В.,

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Стрию Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 12.01.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2 і зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 26.10.2012 року, актовий запис № 351. Також просить про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/3 його частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 12.01.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду (щодо вимоги про розірвання шлюбу), у розмірі 908 грн., позивачка просить покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що їх з відповідачем сім`я фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Сторони протягом певного часу не підтримують шлюбних відносин. Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначає також, що вона не примирилася з відповідачем і надалі має намір проживати окремо від нього. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін також немає. Проте, відповідач на даний час не надає жодної матеріальної допомоги на утримання їх з позивачкою малолітніх дітей, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Позивачка стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на своїх двох дітей, має офіційний та стабільний щомісячний дохід, так як є фізичною особою-підприємцем, а тому наполягає на стягненні аліментів у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини, починаючи з 12.01.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. Відтак, позивачка просить на підставі ст. ст. 3, 24, 56, 105, 110, 112, 180-182 СК України, позов задовольнити.

Позивачка та її уповноважена представниця адвокатеса Дмитрович Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей задовольнити у повному обсязі з підстав, що у ньому викладені. Після розірвання шлюбу позивачка просить відновити її дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей не подав. У судовому засіданні останній зазначив, що протии задоволення позовних вимог не заперечує.

Заяви та клопотання учасників справи.

12.01.2021 року, разом із позовною заявою, від позивачки надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору за пред`явлення нею позову у частині вимоги про розірвання шлюбу.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 13.01.2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивачки про відстрочення сплати судового зборуза пред`явлення нею позову у частині вимоги про розірвання шлюбу, позовну заяву залишено без руху та надано термін для виправлення її недоліків, зазначених у її мотивувальні частині, а саме для сплати судового збору за пред`явлення позову у частині вимоги про розірвання шлюбу та для засвідчення у встановленому порядку копій долучених до позову додатків.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 13.01.2021 року, після усунення недоліків позовної заяви та після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 11.02.2020 року о 11.00 год..

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення позивачці 02.02.2021 року за № 131 та відповідачу 28.01.2021 року за № 161, у котрих містилися копії вищевказаної ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження справі від 26.01.2021 року, повідомлення про судове засідання, а конверт для відповідача містив також копію позовної заяви із додатками.

Суд також, виходячи з положень ч. 1 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи явку учасників справи у судове засідання, вважав за необхідне здійснювати повне фіксування судового засідання у цій справі звукозаписувальним технічним засобом.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, заслухавши присутніх учасників справи щодо ставлення кожного з них до пред`явлених позовних вимог, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Так, судом встановлено, щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 26.10.2012 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис № 351.

Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 26.10.2012 року (оригінал міститься у справі, а. с. 7).

Після укладення шлюбу сторони проживали разом у АДРЕСА_1 .

За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_6 , які на даний час є малолітніми.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 17.05.2013 року (копія міститься у справі, а. с. 8) стверджується, що батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 24.07.2015 року (копія міститься у справі, а. с. 9) стверджується, що батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідач.

Таким чином, беззаперечно доведено, що відповідач є батьком малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і на нього, окрім матері, покладений обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Судом також встановлено, що двоє сторін перебувають на утриманні матері, а самі сторони уже протягом певного часу проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивачка вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу.

Норми права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_8 і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати.

Крім того, при наявних у суду матеріалах справи, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача як платника аліментів, відсутність у нього на утриманні інших дітей, або ж непрацездатних осіб, суд вважає, що з останнього на користь позивачки можливо стягувати аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від усіх видів його заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи також із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дітей та відповідача, буденеобхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований 26.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 351, із відновленням позивачці після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища « ОСОБА_7 ».Також, слід стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини з усіх його видів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру (про розірвання шлюбу) у розмірі 908 грн. і підтверджуються квитанцією № 77 від 22.01.2021 року (оригінал наявний у справі, а. с. 16), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь позивачки з відповідача, оскільки позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення у повному обсязі.

Поряд з цим, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на дітей) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81-82, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 351.

Після розірвання шлюбу відновити позивачці її дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини з усіх його видів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за пред`явлення позовної вимоги про розірвання шлюбу у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за пред`явлення ОСОБА_1 позовної вимоги про стягнення аліментів на дітей у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Повне найменування сторін у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Дата складення повного судового рішення: 15 лютого 2021 року.

Суддя В.Я. Микитин