Справа 556/1998/21
Номер провадження 2/556/489/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2021 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

В суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 4,81 га, що розташована на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району (нині Полицької сільської ради Вараського району) Рівненської області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка її чоловіка ОСОБА_4 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповідала ОСОБА_1 земельний пай, що належав їй на підставі сертифікату РВ №0145365 від 18.11.1996 року. Вказану спадщину вона прийняла як спадкоємець за заповітом, однак спадкову справу оформити не змогла, оскільки на момент складання заповіту не було виготовлено державного акту на право власності на земельну ділянку, і спадкодавиця заповідала свій земельний сертифікат на право на земельну частку (пай). Державний акт було виготовлено після складання заповіту. У зв`язку з цим, нотаріус не має повноважень встановити, що саме цей земельний пай, що посвідчений державним актом, мала на увазі спадкодавець у заповіті. Просить визнати за нею право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської обалсті 11.10.2021.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання позивачка подала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач надав письмову заяву, в якій визнав позов та клопотав про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що

свідчить свідоцтво про смерть останньої, серії НОМЕР_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений секретарем Ромейківської сільської ради Л.Д.Ляшик 03 березня 2005 року, яким заповіла свій земельний пай, що належав їй на підставі сертифікату РВ №0145365 від 18.11.1996.

Після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, загальної площі 4,81 га для ведення особистого селянського господарства на території Ромейківської сілської ради Володимирецького району, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379149.

Згідно довідки №70 від 27.08.2021, виданої Ромейківським старостинським округом Полицької сільської ради, ОСОБА_4 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавицею однією сім`єю на час її смерті, що стверджується довідкою №69 від 27.08.2021, видана Полицькою сільською радою.

Згідно довідки №71 від 27.08.2021 року, видана виконкомом Полицької сільської ради, землі ОСОБА_4 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379149 відносяться до земель Ромейківського старостинського округу Полицької сільської ради.

Як зазначено у відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на звернення ОСОБА_1 , на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №159 від 18 травня 2006 року, громадянці ОСОБА_4 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379149 від 22.06.2006, взамін сертифіката на праву на земельну частку (пай), серії РВ №0145365.

Згідно роз`яснення державного нотаріуса Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів) №1032/01-16 від 23 вересня 2021 року, ОСОБА_1 був наданий документ, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на зазначені земельні ділянки, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯГ №379149, виданий на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації 18 травня 2006 року за №159, а також був наданий заповіт, посвідчений 03 березня 2005 року секретарем виконавчого комітету Ромейківської сільської ради Володимирецького району Л.Д.Ляшик, згідно якого ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1 свій земельний сертифікат на право на земельну частку (пай) РВ № 0145365 від 18.11.1996 р. Отже, немає можливості встановити, які земельні ділянки заповідала спадкодавець своїм заповітом, а відтак і видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право

володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, видача державного акту після складання заповіту спадкодавцем не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку, яке підтверджувалось відповідним сетифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації № 159 від 18 травня 2006 року був замінений Державним актом. При цьому, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 за заповітом, яка прийняла спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав разом з спадкодавцем на час її смерті, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачами, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 130, 174, 208, 209 ЦПК України, ст.ст.328, 331, 1218, 1258, 1262 ЦК України суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 4,81 га, які розташовані на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району (нині Полицької сільської ради Вараського району) Рівненської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379149, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Іванків О.В.

Учасники провадження:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1