Єдиний унікальний номер судової справи: 488/1512/21
Номер провадження 22-ц/812/1659/21 Cуддя - доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом

Івановою Тетяною Вікторівною

на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді - Чернявської Я.А. в приміщенні того ж суду у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Вишгородська районна державна нотаріальна контора Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

в с т а н о в и л а:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 1293627; дата та час обтяження: 10.09.2004 10:54:39, видавник: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, 073300 Київська область, Вишгородський район, вул. Кутузова, 13 не є обтяженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній запис про наявність заборони відчуження невизначеного майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 зазначала, що є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та маючи намір розпорядитись вказаним будинком звернулась до приватного нотаріуса з метою підготовки документів для укладання правочину. Під час перевірки документів, нотаріусом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено наявність запису про обтяження за номером 1293627, зареєстрований 10.09.2004 10:54:39, реєстратором Вишгородська районна державна нотаріальна контора щодо невизначеного майна ОСОБА_1 , причина відсутності коду: архівний запис. Наявність вказаної заборони унеможливлює реалізацію права заявниці відносно розпорядження належним їй нерухомим майном.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що вказаний запис об`єктивно не може стосуватися ОСОБА_1 , остання просила суд про задоволення заяви.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2021 року на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду мотивована тим, що підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення відсутні, оскільки вбачається спір про право, а саме про наявність або відсутність обтяження на майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 у власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Іванова Т.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати, а матеріали справа направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява ОСОБА_1 може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки спрямована на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення і жодним чином не породжує спір. Однак, факт який просить встановити заявниця породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення зміна або припинення її майнових прав, у зв`язку з чим вказана заява повинна бути розглянута в порядку окремого провадження.

У судове засідання заявниця та її представник не з`явились, натомість від представника ОСОБА_1 - адвоката Іванової Т.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено, заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, і просила суд встановити факт що запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 1293627; дата та час обтяження: 10.09.2004 10:54:39, видавник: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, 073300 Київська область, Вишгородський район, вул. Кутузова, 13 не є обтяженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній запис про наявність заборони відчуження невизначеного майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення даного факту ОСОБА_1 необхідно для подальшого розпорядження належним їй житловим будинком АДРЕСА_1 , оскільки наявність вказаної заборони унеможливлює реалізацію права заявниці відносно розпорядження належним їй нерухомим майном, тобто порушуються її права як власника.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, право власності заявниці, а саме щодо розпорядження житловим будинком на даний час ніким не порушено, а тому факт який ОСОБА_1 просить встановити суд не породжує для неї юридичних наслідків, а відтак і не підлягає встановленню.

За такого, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 1293627; дата та час обтяження: 10.09.2004 10:54:39, видавник: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, 073300 Київська область, Вишгородський район, вул. Кутузова, 13 не є обтяженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній запис про наявність заборони відчуження невизначеного майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

До того ж, згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З матеріалів справи не вбачається, що на даний час нотаріусом заявниці було відмовлено у посвідченні будь-якого правочину стосовно належного їй нерухомого майна, що може бути предметом оскарження відповідно до ст. 50 вказаного вище Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі № 750/3917/17 (провадження № 14-24цс20) вказано, що «особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19) від 04 вересня 2018 року вказано, що «ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту)».

Отже, наведене свідчить про те, що заява яку просить задовольнити ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у разі порушення її права існує інший спосіб захисту, визначений законом.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження у справі, про те помилково застосував до цих правовідносин частину четверту статті 315 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене та на підставі п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції, виклавши мотивувальну частину у редакції даної постанови.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 381- 384 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Івановою Тетяною Вікторівною задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2021 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.