Справа № 127/2-2642/2006
Провадження № 22-ц/801/1785/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуСправа № 127/2-2642/2006м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б, Стадника І. М.,

за участі секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою його представником - адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 23 листопада 2020 року у м. Вінниці суддею цього суду Бойком В. М.,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, мотивуючи її тим, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 11 травня 2006 року у справі № 2-2642/06 з ОСОБА_3 на користь заявника було стягнуто суму основного боргу в розмірі 23931,00 грн., проценти в розмірі 6006,00 грн., індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період прострочення в розмірі 8197,17 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 2199,03 грн.

20 червня 2006 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2642/06, проте згодом начальником Замостянського ВДВС м. Вінниці було повідомлено, що матеріалів виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа немає, а оригінал виконавчого листа втрачено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа по справі № 2-2642/06, та видано його 12 лютого 2017 року.

10 лютого 2020 року до Замостянського ВДВС м. Вінниці була подана заява про відкриття виконавчого провадження та дублікат виконавчого листа № 2-2642/2006, а 11 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № 61218883.

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав постанову начальника Замостянського ВДВС м. Вінниці про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про арешт коштів та майна боржника у зв`язку з пропущенням строків пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Пославшись на викладене та на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважної причини, а у дублікаті виконавчого листа зазначено, що строк пред`явлення його до виконання 3 роки та спливає 12 лютого 2020 року, ОСОБА_1 просив суд поновити строк пред`явлення до виконання дублікату виконавчого листа № 2-2642/2006, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 12 лютого 2017 року, про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2020 року вказану заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2642/2006, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 12 лютого 2017 року.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає законною, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Поновлюючи пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2642/2006 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки втрата виконавчого листа є підставою для видачі його дублікату, отже строк пред`явлення його до виконання був пропущений ОСОБА_1 з поважних причин.

Із такими висновками суду не можна погодитись з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 11 травня 2006 року у справі № 2-2642/06 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто суму основного боргу в розмірі 23931,00 грн., проценти в розмірі 6006,00 грн., індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період прострочення в розмірі 8197,17 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 2199,03 грн (а. с. 65).

14 червня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу виконавчого листа в цій справі, та отримав його у цей день (а. с. 69).

20 червня 2006 року державним виконавцем ДВС у Замостянському районі м. Вінниці Намченко В. С. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2642/06, виданого 14 червня 2006 року Замостянським районним судом м. Вінниці, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а. с. 101).

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, у якій зазначено, що на час звернення з цією заявою матеріалів виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-2642/06 на виконані у державній виконавчій службі немає, а оригінал виконавчого листа втрачено (а. с. 147).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року вказану заяву задоволено, видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-2642/06 (а. с. 160).

12 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано дублікат виконавчого листа № 2-2642/2006 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми основного боргу в розмірі 23931,00 грн., проценти в розмірі 6006,00 грн., індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період прострочення в розмірі 8197,17 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 2199,03 грн. У вказаному дублікаті виконавчого листа зазначено, що строк пред`явлення його до виконання становить 3 роки (а. с. 177).

11 лютого 2020 року державним виконавцем Замостянського ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61218883 з виконання дублікату виконавчого листа № 2-2642/2006, виданого 12 лютого 2017 року (а. с. 178).

Постановою в. о. начальника Замостянського ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 03 серпня 2020 року (АСВП № 61218883) скасовано зокрема постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену 11 лютого 2020 року (а. с. 179). Вказана постанова прийнята у зв`язку з пропуском стягувачем встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, у цій постанові зазначено, що перевіркою даних АСВП встановлено, що виконавчий лист № 2-2642/2006, виданий 14 червня 2006 року Замостянським районним судом м. Вінниці перебував на виконанні в Замостянському відділі ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області за № 12726854, та вказане виконавче провадження завершене 11 листопада 2009 року. Проте повторно вказаний виконавчий лист на примусове виконання не пред`являвся.

З даних АСВП по виконавчому провадженню № 12726854 станом на 08 липня 2021 року вбачається, що виконавчий лист № 2-2642/06, виданий 14 червня 2006 року, був пред`явлений до виконання 30 квітня 2009 року, а 07 травня 2009 року було відкрито виконавче провадження. Проте 11 листопада 2009 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у зв`язку відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (а. с. 211).

На час відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-2642/06 та повернення виконавчого документа стягувачеві діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, тоді як на час звернення стягувача до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (08 грудня 2016 року) та із заявою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (13 серпня 2020 року) вже діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України).

Зі змісту цієї норми слідує, що поновлення пропущеного строку можливе у випадку, якщо стягувач обґрунтує обставинами (причинами) як такими, що характеризують поважність пропуску строку, передбаченого законом для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, та переконає суд в їх існуванні, посилаючись та надаючи відповідні докази по кожній з наведених таких обставин. При цьому, поважною причиною може бути лише перебіг у часі такого стану речей, який виникає незалежно від волі стягувача та прямим наслідковим зв`язком перешкоджає йому в реалізації свого інтересу, тобто в даному випадку, звернути стягнення боргу на свою користь за рішенням суду в примусовому порядку. Суд же при вирішенні цього питання повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, приписи підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, частини першої статті 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень ЦПК України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

З аналізу змісту п. 1 п. п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України видно, що підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка "Дублікат". Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення та чи не втратило воно законної сили.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судове рішення, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання та саме стягувач має довести поважність причин пропуску встановленого строку пред`явлення до виконання виконавчого листа.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема пред`явлення виконавчого листа № 2-2642/06 до виконання 30 квітня 2009 року та повернення виконавчого листа стягувачу 11 листопада 2009 року, апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважної причини, зокрема у зв`язку з його втратою після пред`явлення його до виконання у 2006 році.

Апеляційний суд звертає увагу, що стягувач поновлення пропущеного строку не обґрунтовує жодними іншими обставинами (причинами) ніж втратою виконавчого листа, що не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не наводить жодних поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не надає жодних доказів існування обставин, які виникли незалежно від його волі та перешкоджали йому в реалізації свого інтересу, тобто в даному випадку, звернути стягнення боргу на свою користь за рішенням суду в примусовому порядку до лютого 2020 року, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржене судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником - адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною, задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

І. М. Стадник

Повний текст постанови виготовлено 17 серпня 2021 року.