Справа № 162/343/21
Провадження № 2/162/145/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 вересня 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтовано тим, що до 17.01.2012 року перебував з відповідачем у шлюбі, в якому в них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 13.04.2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частки від усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже є повнолітньою, тому сплачує аліменти лише на ОСОБА_3 .

Однак, позивач не має можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, оскільки на даний час єдиним джерелом його доходів є пенсія по інвалідності в розмірі 1198 гривень 17 копійок. При оплаті аліментів, комунальних послуг та лікування у нього не залишається засобів для існування.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить змінити розмір аліментів та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності в зв`язку з неможливістю прибути до суду за станом здоров`я. позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Відзиву на пред`явлений позов від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

На підставі копій свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 10.07.2006 року, судом встановлено, що батьком останньої є позивач ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 13.04.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 (відповідача) стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2012 року і до досягнення ними повноліття.

Ухвалюючи судове рішення, судом при визначенні розміру аліментів враховувався стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір отримуваного ним доходу.

Дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже є повнолітньою.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач має першу групу інвалідності (згідно копії пенсійного посвідчення) та потребує постійного стороннього догляду (відповідно до довідки до акта огляду МСЕК).

З довідки про доходи вбачається, що відповідач перебуває на обліку в Камінь-Каширському об`єднаному управлінні ПФУ в Волинській області і отримує пенсію по інвалідності ( в листопаді 2020 року в розмірі 1124,57 гривень; з грудня 2020 року по лютий 2021 року в розмірі 1148,17 гривень; в березні-квітні 2021 року 1198,17 гривень).

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року встановлений в розмірі 2510 гривень .

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд також враховує й ту обставину, що обов`язок щодо утримання дитини покладається на обох батьків в рівній мірі.

Проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позивач не має реальної можливості сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 3 частки від усіх видів доходів щомісячно.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходить із основоположної юридичної природи в провадженнях справ, предметом яких є саме зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З вищевикладеного слідує, що зменшення розміру аліментів можливе лише за умови доведеності наявності однієї з підстав, а саме: 1) погіршення матеріального стану платника аліментів чи поліпшення матеріального стану їх стягувача; 2) зміна сімейного стану платника аліментів; 3) погіршення здоров`я платника аліментів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а розмір аліментів, встановлений рішенням Апеляційного суду Волинської області від 13.04.2012 року, - зменшенню до 1/4 частину від заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01 січня 2021 року.

На підставі ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів - стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень