Провадження № 2-з/643/288/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021

Суддя Московського районного суду м. Харкова Тимош О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова Юлія Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна про визнання недійсним договору в частині покупця, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування квартири, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, визнання права власності,

в с т а н о в и в :

29.10.2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу на №Н7-1475 від 30.12.1997, укладений на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» власником квартири АДРЕСА_1 в частині покупця ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.07.2005, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою Ю.В., р.№1534; витребувати квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_9 ; скасувати державну реєстрацію на зазначену квартиру; визнати за нею право власності визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

15.11.2021 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо квартири; заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, відчуження квартири; заборони реєстраційним органам зняття позивачки з реєстраційного обліку в даній квартирі до розгляду справи по суті. Також просила покласти на неї, ОСОБА_1 , обов`язок забезпечення збереження квартири АДРЕСА_1 та дозволити їй доступ до квартири до розгляду справи по суті.

В обґрунтування своєї заяви зазначила, що в провадженні суду перебуває зазначена справа. Відповідно до договору купівлі-продажу за №Н7-1475 від 30.12.1997 укладеного на біржі нерухомості та основних фондів «Україна», власником квартири АДРЕСА_1 зазначена її дочка ОСОБА_2 , якій на момент укладення договору виповнилося 18 років і коштів на придбання квартири у неї не було. Гроші на придбання спірної квартири були отримані позивачкою від продажу квартири АДРЕСА_3 , яка була прийнята нею в дар від батька. Договір купівлі-продажу належної їй квартири було укладено 30.12.1997. Власниками спірної квартири були відповідачі сім`я ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_7 , інтереси якого представляла ОСОБА_4 . Позивачкою було погоджено із продавцями усі істотні умови угоди. 30.12.1997 під час відчуження квартири АДРЕСА_3 , нотаріус роз`яснила наслідки придбання майна під час шлюбу і цього ж дня 30.12.1997 позивачка придбала квартиру АДРЕСА_1 , що є придбання квартири за її особисті кошти. На виконання договору купівлі продажу від 30.12.1997 продавці ОСОБА_10 передали їй ключі від квартири, технічну документацію, отримали від неї кошти, про що була складена письмова розписка. Договір купівлі-продажу був переданий позивачці. Вона зареєструвалася та проживає в квартирі дотепер.

11.07.2005 без відома позивачки після отримання дублікату договору відповідач ОСОБА_2 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_11 , яка в квартирі не була зареєстрована, не оглядала нерухомість, не несла тягар власника, зокрема сплату комунальних платежів за квартиру.

Позивачка зазначає, що 02.09.2021 за її відсутності до житла зайшли невідомі особи, про що було повідомлено її сусідкою. З цього приводу вона звернулася до правоохоронних органів з письмовою заявою, яка внесена до ЄРДР 02.09.2021 за №0002045. Позивачка дізналася, що 26.08.2021 відповідач ОСОБА_8 продала квартиру ОСОБА_9 .

У зв`язку із порушенням права, позивачка звертається до суду та вважає, що угода між сім`єю ОСОБА_10 та відповідачем ОСОБА_2 повинна бути визнана недійсною в частині покупця, а тому договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є недійсним. Отже, на думку позивачки, квартира підлягає витребуванню у відповідачки ОСОБА_9 .

Позивачка стверджує, що і ОСОБА_9 , і ОСОБА_8 мають власне житло, а для неї спірна квартира є єдиним житлом, в якому вона проживає з 31.12.1997. вважає, що існує можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом позову.

Позивачка зазначає, що запропонованим нею способом забезпечення позову відповідачеві не можуть бути спричинені збитки, а тому зустрічне забезпечення в цьому випадку не є необхідним.

Ухвалою судді від 18.11.2021 заява ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено. Також судом вжиті заходи зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Московського районного суду м.Харкова (отримувач коштів: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, Код банку отримувача: 820172, рахунок отримувача: UA0006674) грошові кошти у розмірі 50 000 гривень 00 копійок у строк до 29.11.2021.

Застосування зустрічного забезпечення судом було обґрунтовано тим, що увідповідності до ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

У даному випадку судом встановлено, що позивачка не має зареєстрованого в установленому порядку місця проживання та майна, що знаходиться на території України, вартістю достатньою для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у разі відмови у позові, тому суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення.

29.11.2021 від позивачки та її представника надійшло клопотання, в якому просили визнати поважними причинами неможливість внесення позивачем відповідної суми, змінити заходи зустрічного забезпечення позову і розглянути питання щодо вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків позивача, пов`язаних із забезпеченням позову, але без внесення грошових коштів та просив скасувати зустрічне забезпечення, застосоване до ОСОБА_1 ухвалою суду від 18.11.2021. В обґрунтування такої заяви зазначили, що позивачка не має можливості внести на депозит суду визначену судом суму у 50 000 грн, що вона є пенсіонеркою і отримує пенсію не більше 1900 грн, іншого доходу не має.

На підтвердження відсутності можливості внести визначену судом суму, позивачкою надано чек від 15.11.2021 про отримання пенсії у сумі 1854,00 грн.

Суд зауважує, що наданий позивачкою чек не підтверджує її неспроможність сплатити зустрічне забезпечення, не підтверджує відсутності у неї будь-яких інших джерел доходу. Так само суду не надано доказів на підтвердження відсутності у позивачки іншого майна, в тому числі нерухомого.

Крім того, звертаючись до суду із клопотанням про вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків позивача, пов`язаних із забезпеченням позову, але без внесення грошових коштів, позивачка не пропонує суду визначити для неї конкретні інші дії в порядку забезпечення позову, та вважає, що суд самостійно повинен визначити такі дії, що суперечить принрципу диспозитивності (ст.13 ЦПК України).

При цьому суд зауважує, що провадження у справі на сьогодні не відкрито, а тому відповідачі на сьогодні необізнані про наявність позову, саме тому не подають будь-яких заяв.

Згідно з ч.6, ч.7, ч.8, ч.9 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.10 ст.154 ЦПК України якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Отже позивачкою не виконано вимоги суду щодо зустрічного забезпечення, підстав для задоволення клопотання про вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків позивачаабо скасування зустрічного забезпечення не встановлено, тому суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-154, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання позивачки та її представника про зміну або скасування зустрічного забезпечення.

Скасувати ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2021 у справі №643/18867/21, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та якою вжиті заходи зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Московського районного суду м.Харкова (отримувач коштів: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, Код банку отримувача: 820172, рахунок отримувача: UA0006674) грошових коштів у розмірі 50 000 гривень 00 копійок у строк до 29.11.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя О.М.Тимош