КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/9625/20 Головуючий у І інстанції Гребенюк В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Київа від 07 вересня 2021 року про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року позов задоволено.

26 липня 2021 року на адресу суд першої інстанції надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, що ухвалено у даній справі.

Одночасно із заявою про перегляд заочного рішення суду, ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді Гребенюка В.В. від розгляду заяви про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року у даній цивільній справі посилаючись на те, що на його думку існують обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Гребенюка В.В. визнано необґрунтованою, справу для вирішення відводу передано до канцелярії суду у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України, а провадження у справі зупинено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року у задоволенні заяви про відвід судді Гребенюка В.В. відмовлено.

ОСОБА_3 11 серпня 2021 року звернувся до суду першої інстанції вдруге із заявою про відвід судді Гребенюка В.В. у цивільній справі №758/9625/20 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Гребенюка В.В. залишено без розгляду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Київ від 07 вересня 2021 року визнано дії ОСОБА_3 зловживанням процесуальними правами.

Застосовано до ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у виді штрафу в сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду від 07 вересня 2021 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що підставами для застосування до відповідача заходів процесуального примусу є упереджене ставлення судді Гребенюка В.В., у зв`язку з поданням відповідачем дисциплінарної скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя, а тому таке судове рішення не ґрунтується на засадах верховенства права та не може бути законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу не надходив, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Від його представника - адвоката Ведернікової Ю.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її знаходженням на амбулаторному лікуванні з 06 грудня 2021 року по 10 грудня 2021 року.

ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія не визнала неявку скаржника та його представника неповажною, отже розглянула справу за відсутності скаржника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи наступне.

Суд першої інстанції, визнаючи дії ОСОБА_3 зловживанням процесуальними правами та застосовуючи до останнього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, виходив з того, що дії відповідача у вигляді заявлення завідомо безпідставних відводів, свідчать про свідоме зловживання останнім своїми процесуальними правами, які спрямовані на безпідставне перешкоджання розгляду справи, що суперечить завданням цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

26 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Також, 26 липня 2021 року ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді Гребенюка В.В., посилаючись на те, що існують обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Свою заяву мотивував порушенням судом норм процесуального права щодо незадоволення клопотання його представника адвоката Кушніренка М.В. щодо відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою ОСОБА_3 і ухвалення судового рішення без присутності відповідача. Також вважав, що суддя з порушенням норм процесуального права прийняв від позивачки заяву про розгляд справи за її відсутності. ОСОБА_3 вважав, що суддя продемонстрував небезсторонність, прихильність по відношенню до сторони позивача, що стало підставою для відводу відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Гребенюка В.В. визнано необґрунтованою, справу для вирішення відводу передано до канцелярії суду у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України, а провадження у справі зупинено до розгляду заяви про відвід.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року у задоволенні заяви про відвід судді Гребенюка В.В. відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року заяву перегляд заочного рішення було залишено без руху та надано заявнику строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

11 серпня 2021 року на адресу суду повторно надійшла заява від ОСОБА_3 про відвід судді Гребенюка В.В. Повторну заяву про відвід судді Лавришин І.В. обґрунтовував тим, що 09 серпня 2021 року він подав до Вищої ради правосуддя дисциплінарну скаргу на суддю Гребенюка В.В. Вказана обставина зачіпає особисті інтереси судді, який з мотивів помсти або інших мотивів неприязного характеру продовжить демонструвати упереджену, необ`єктивну, протиправну поведінку (дії або бездіяльність) у цьому провадженні по відношенню до відповідача і зробить все можливе для ухвалення незаконного рішення.

Обґрунтовуючи свою заяву про відвід також послався на чисельну судову практику, за якою наявність скарги до ВККС, ВРП, Генеральної прокуратури на неправомірні дії судді, що розглядає справу, є підставою для відводу (самовідводу) судді.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Гребенюка В.В. залишено без розгляду.

Відповідно до змісту ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Статтею 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Отже, згідно правового аналізу наведених норм права вбачається, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 45 ЦПК України). Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін.

З викладеного можна зробити висновок, що під зловживанням процесуальними правами розуміється цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), перешкоджають гарантованому у п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Найпоширенішими процесуальними зловживаннями є недобросовісне неодноразове подання клопотань, заяв та скарг.

Однак, як вбачається зі змісту обох заяв про відвід судді від 26 липня 2021 року та від 11 серпня 2021 року, відводи були заявлені з різних підстав. Якщо в першій заяві ОСОБА_3 підставами для відводу судді у справі зазначив, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права при розгляді справи, що свідчить про небезсторонність суду, то підставами для відводу судді, які викладені в другій заяві про відвід ОСОБА_3 зазначає наявність особистого конфлікту між суддею та відповідачем, внаслідок подання ОСОБА_3 дисциплінарної скарги на суддю.

Таким чином, проаналізувавши зміст заявлених відводів, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 було заявлено два відводи з однакових підстав. Та обставина, що заявлений ОСОБА_3 відвід судді не був задоволений, не свідчить про те, що він є завідомо безпідставним. Друга заява про відвід взагалі була залишена судом без розгляду, отже суд також не може говорити про його завідомо безпідставність такого відводу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 148 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Київ від 07 вересня 2021 року про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: