РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м.Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Наральник Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований Виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 12.06.2011, актовий запис №2, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Позивач у судовому засіданні 04.02.2021 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Просив судові витрати по справі покласти на нього у розмірі 50%, в решті покласти на позивача.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, встановивши на підставі поданих доказів обставини справи, врахувавши пояснення сторін по суті спору, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2011 Виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Житомирського району, Житомирської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_4 » (а.с.9).

Від подружніх відносин у сторін є неповнолітні діти син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які за згодою сторін по справі проживають з матір`ю (а.с.12,13).

Подружні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам.

Позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, при цьому, останній повністю визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги думку сторін, суд вважає, що вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Такі положення національного законодавства України відповідають ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність і рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи доводи ОСОБА_1 , наведені у позові, а також визнання позовних вимог про розірвання шлюбу відповідачем у справі, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача, так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач не просить відновити своє дошлюбне прізвище.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання щодо покладення на нього 50% судових витрат по справі, а саме, витрат по сплаті судового збору, суд роз`яснює наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, повернення 50% судового збору з державного бюджету позивачу, можливе було б у разі, якщо б відповідачем до початку розгляду справи по суті було заявлено про визнання позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, надаючи пояснення в засіданні під час розгляду справи по суті, підстав для повернення з державного бюджету 50% судового збору та, як наслідок, стягнення з відповідача на користь позивача 50% від сплаченого судового збору - не вбачається.

За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням задоволення заявленого позову.

Керуючись ст.105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 червня 2011 року Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; фактична адреса проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 ; адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Т.А.Воробйова

Повне рішення складено 11.02.2021.

роздрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - ВДРАЦС УДР ГТУЮ у Житомирській області