Справа № 202/1559/20
Провадження № 2/202/206/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В. ,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Чкаловський», про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2020 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , третя особа Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Чкаловський», про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що під час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитні кошти 18.08.2010 року був придбаний та зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 автомобіль Hyundai, модель Accent, легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Кредит був погашений в період шлюбу. Шлюб розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року (справа №202/6868/16). Після розірвання шлюбу автомобілем користується відповідач. Просила суд: визнати автомобіль марки Hyundai, модель Accent, легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; паспорт (ID картка): № НОМЕР_4 орган, що видав 1213 від 15.06.2017 року) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ); визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; паспорт (ID картка): № НОМЕР_4 орган, що видав 1213 від 15.06.2017 року) право власності на 1/2 частину автомобіля Hyundai, модель Accent легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 20.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року задоволено заяву позивача про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про затвердження мирової угоди між сторонами.

26.10.2020 року від відповідача ОСОБА_4 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Зазначив, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається те тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Просив в позові відмовити.

12.11.2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якому вказала, що набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення спільної сумісної власності. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

08.12.2020 року від відповідача ОСОБА_3 на електронну адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Вказав, що об`єкт поділу за даним позов був придбаний за кредитні кошти. Кредитний Договір був оформлений між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем. Отже, даний договір має зобов`язальний характер. Ним здійснювалось та здійснюється за власний кошт утримання транспортного засобу. Транспортний засіб потребує постійного догляду, технічного обслуговування, заміни малоцінних деталей, а також витрат на бензин, мастила та інші витратні матеріали. Всі зазначені витрати ніс він. Ним також поповнювався спеціальний рахунок для списання коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Вважає, що позивачем не надано достатніх доказів того, що придбаний за кредитні кошти автомобіль, який утримувався, обслуговувався за його кошти, є спільною сумісною власності подружжя. Також від відповідача на електронну адресу суду 08.12.2020 року надійшла заява про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності, оскільки вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності.

08.12.2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву, яка ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2020 року повернена позивачу.

17.12.2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 надійшло заперечення на позов. Вказав, що позивачем не наведено достатніх доказів того, що придбаний за кредитні кошти автомобіль, який утримувався, обслуговувався за кошти відповідача є спільною сумісною власністю подружжя. Подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача. Так, Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Позовну заяву про поділ майна подружжя було подано 10 березня 2020 року, тобто більше ніж через три роки, після ухвалення рішення про розірвання шлюбу. В рішенні суду вказано, що існує спір щодо поділу майна. Відповідно до діючого законодавства вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

01.02.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано заперечення щодо застосування строку позовної давності. Вказала, що оскільки 08 березня 2020 року був святковим днем, в свою чергу 09 березня 2020 року був неробочим днем. Таким чином останнім днем строку є перший робочий день, який був 10.03.2020 року. Просила суд не застосовувати строки позовної давності до позовної заяви позивача.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про перехід розгляду справи з спрощеного позовного провадження за правилами загального позовного провадження відмовлено.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до електронної заяви просив суд розглядати справу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 08 липня 2006 року. В шлюбі народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, позивачу було відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_9 .

В період шлюбу сторонами 18.08.2010 року було набуто автомобіль Hyundai, модель Accent, легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Автомобіль було придбано за кредитні кошти, так згідно з Кредитним Договором №CL113012 від 18 серпня 2010 року укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 , позичальник отримав кредит в розмірі 66 500,00 грн. Кредит наданий позичальникові строком з 18 серпня 2010 року по 15 липня 2013 року зі сплатою 0,0001 процентів річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_10 був укладений договір поруки №CL113012 від 18 серпня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за №CL113012 від 18 серпня 2010 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладений Договір застави транспортного засобу від 18.08.2010 року. Згідно з п.1.3 Договору в забезпечення виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором Заставодавець надав в заставу транспортний засіб автомобіль Hyundai, модель Accent, легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою ПАТ «Універсал Банк» від 21.02.2012 року №139/118 ОСОБА_3 повністю виконав усі зобов`язання за кредитним договором № CL113012 від 18 серпня 2010 року. Кредит погашено 09 лютого 2012 року в повному обсязі, заборгованості за тілом кредиту та за відсотками немає. Запис про заборону відчуження на транспортний засіб - Hyundai, модель Accent, легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 вилучено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тищенко І.М. 21 лютого 2012 року ( витяг №34975415).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль Hyundai, модель Accent, легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів придбання автомобіля за належні йому особисті кошти, надані ним докази утримання за власний кошт транспортного засобу, технічне обслуговування, заміна деталей, витрати на бензин, мастила та інші витратні матеріали стосується експлуатації автомобіля, яким користується позивач, а тому у суду відсутні підстави для висновку про належність спірного автомобіля, придбаного в шлюбі, одноособово відповідачу.

Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За змістом норми початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Як вбачається із Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року між сторонами наявний спір щодо поділу майна, та з даним позовом про поділ майна подружжя позивач звернулася в межах строку позовної давності, а саме в останній день строку 10 березня 2020 року, тому суд не вбачає законних підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача.

Відповідно до приписів ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77,78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК України про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що автомобіль набутий сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та обставин, що мають істотне значення в ході розгляду справи не встановлено, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 60,61,63,69, 70,71 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), третя особа Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Чкаловський» (49000, м. Дніпро, вул. Сєрова, 4), про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати автомобіль марки Hyundai, модель Accent, легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; паспорт (ID картка): № НОМЕР_4 орган, що видав 1213 від 15.06.2017 року) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; паспорт (ID картка): № НОМЕР_4 орган, що видав 1213 від 15.06.2017 року) право власності на 1/2 частину автомобіля Hyundai, модель Accent легковий сєдан-В, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2021 року.

Суддя Л.П. Слюсар