ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1491/11
номер провадження 6/695/104/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах виданих Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2-1491/2011 та поновлення строків для пред`явлення їх до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 2-1491/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2011 у вказаній справі позов задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» кошти в сумі 35814 грн 80 коп в порядку відшкодування заборгованості за кредитним договором № 58п/14/2008-980 від 14.02.2008, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» кошти в сумі 358 грн 15 коп судового збору та 120 грн 00 коп витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи в суді, а всього 478 грн 15 коп в порядку відшкодування судових витрат.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2011 у справі № 2-1491/2011 набрало законної сили 27.12.2011.

У подальшому 04.03.2013 судом видано дублікати виконавчих листів з примусового виконання даного рішення, окремо на кожного з боржників відповідачів по справі. Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання 27.12.2012.

24 травня 2021 року до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах виданих Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2-1491/2011 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Також заявник у заяві просить поновити строки для пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank від 05.08.2020 ПАТ «КБ «НАДРА» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» належне право вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 58п/14/2008-980 від 14.02.2008. Згідно з договором про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_01 від 30.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило дане право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Тому саме заявник є належним стягувачем з примусового виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 2-1491/2011. Вказуючи на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник просить поновити такий строк.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, згідно з заявою просить здійснювати розгляд питання щодо заміни сторони виконавчого провадження за його відсутності.

Боржники та заінтересовані особи у судове засідання не прибули, явку своїх представників також не забезпечили, що згідно з положеннями Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає вирішенню даної заяви.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження, суд зазначає про таке.

З матеріалів заяви судом встановлено, що 05.08.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank, згідно з умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 58п/14/2008-980 від 14.02.2008 та договором поруки б/н від 14.02.2008 перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». За договором №GL48N718070_blank_01 від 30.09.2020, укладеним між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» дане праве вимоги перейшло до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Відповідно до наявної в Автоматизованій системі виконавчого провадження інформації, судом встановлено відсутність відомостей щодо перебування на примусовому виконанні у державного чи приватного виконавців виконавчих проваджень з примусового виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2011 у справі № 2-1491/2011.

Згідно з п.1, 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.,ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Абзацом першим частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З аналізу наведених норм вбачається, що у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.03.2021 у справі № 2-5356/10 щодо касаційного перегляду у справі щодо заміни сторони на його правонаступника, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд зауважує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної судової практики Європейського суду з прав людини судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні ( рішення у справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy»), № 36813/97). Виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справах «Сіка проти Словаччини» («Sika v. Slovak»), № 2132/02 від 13 червня 2006 року; «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20), від 21.10.2020 року у справі № 2-2217/2010 (провадження № 61-4421св20), від 03.11.2020 року у справі № 436/7574/12 (провадження № 61-467св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» в частині заміни сторони стягувача у виконавчих листах виданих Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2-1491/2011 є обґрунтованою, та підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для продовження строку пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання, суд зазначає про таке.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2011 у справі № 2-1491/2011 набрало законної сили 27.12.2011.

З матеріалів заяви судом встановлено, що 04.03.2013 видано дублікати виконавчих листів з примусового виконання даного рішення, окремо на кожного з боржників відповідачів по справі.

Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання 27.12.2012.

При цьому відповідно до наявної в Автоматизованій системі виконавчого провадження інформації, судом встановлено відсутність відомостей щодо перебування на примусовому виконанні у державного чи приватного виконавців виконавчих проваджень з примусового виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2011 у справі № 2-1491/2011.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній станом на момент ухвалення рішення у справі № 2-1491/2011, було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній станом на час вирішення питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній станом на час вирішення питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом. Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. (правова позиція Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у Справі № 6-711цс15).

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що оригінал виконавчого листа у справі № 2-1491/2011, видано Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у період дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 21.04.1999 № 606-ХІV.

Враховуючи положення пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 поновлений строк пред`явлення до виконання дублікатів виконавчих листів, виданих судом у справі №2-1491/2011, становить три роки.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України, передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин пропущення процесуального строку, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Заявляючи про поважність причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2-1491/2011, заявник посилається на свою необізнаність про невчинення первісним стягувачем відповідних дій щодо їх пред`явлення до примусового виконання.

Згідно з вимогами ст. 55 ЦПК усі дії вчинені до вступу правонаступника обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Разом з тим, заявник не пояснив та не обґрунтував, з яких причин банк, як стягувач, правонаступником якого є заявник, не цікавився про стан виконання судового рішення протягом близько дев`яти років, та які поважні причини завадили банку дізнатися вчасно з урахуванням принципу добросовісності і обов`язку сумлінно користуватися своїми правами (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, ч.7 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV; ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII) про стан виконання судового рішення.

На переконання суду необізнаність правонаступника первісного стягувача про невчинення останнім дій, які б свідчили про його зацікавленість у виконанні рішення суду на його користь, не є поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що правові підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів для виконання відсутні, а тому у задоволенні заяви в цій частині належить відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 433, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах виданих Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2-1491/2011 та поновлення строків для пред`явлення їх до примусового виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», код ЄДРПОУ 43115064 у виконавчому листі виданому Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2-1491/2011 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», код ЄДРПОУ 43115064 у виконавчому листі виданому Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2-1491/2011 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені ст.,ст. 353 -355 ЦПК України.

Суддя Середа Л.В.