ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/2493/21

провадження № 22-ц/4809/1513/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

секретар Гончар В.В.

учасники справи: ОСОБА_1 представник ОСОБА_2

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2021, суддя Шевченко І.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про припинення стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про припинення стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_5 .

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.01.2009 року шлюб розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.12.2008 року і до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу сторони фактично не припинили шлюбні відносини і згодом у них народився син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спільного проживання однією родиною, позивач забезпечував сім`ю всім необхідним, а також забезпечував дітей і з моменту окремого проживання.

Позивач зазначив, що в липні 2016 року, донька ОСОБА_5 виявила бажання проживати з позивачем , а з грудня 2016 року з ним також проживає і син ОСОБА_7 .

Зазначив, що 11.03.2017 року уклав шлюб з ОСОБА_14 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька - ОСОБА_10 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син, ОСОБА_11 . Батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є ОСОБА_14 та ОСОБА_1 .

До червня 2020 року вони всі разом проживали за адресою АДРЕСА_1 , а з червня 2020 року і по даний час проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

В лютому 2021 році позивачу стало відомо, що 15.04.2019 року ОСОБА_3 року звернулась до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницький та згідно її заяви було відкрито виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа від 22.12.2018 року № 58868797, яким визнано його боржником.

Вважає, що стягнення з нього аліментів є безпідставним, на даний час, донька ОСОБА_5 проживає разом із ним та його новою родиною, знаходиться на його повному утриманні та він самостійно виховує доньку.

Відповідач ОСОБА_3 , мати дитини, проживає за іншою адресою, має іншу родину та взагалі не приймає участі у вихованні доньки та заперечує щодо стягнення аліментів.

Просив суд припинити стягнення аліментів відповідно до рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.04.2009 року в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.12.2008 року і до виповнення її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та відкликати з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дублікат виконавчого листа справа № 2-819/09 провадження № 6/405/227/18 виданий згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 грудня 2008 і до виповнення її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2021 позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що не погоджується з рішенням суду в частині задоволення позову про відкликання виконавчого листа, оскільки відкликати виконавчий лист може тільки стягувач шляхом подання заяви про повернення виконавчого документа. Відповідач, як стягувач ніколи не зверталася із заявою про повернення виконавчого документа. В даному випадку відсутнє фактичне виконання рішення суду та наявна заборгованість по аліментам в розмірі 155702 грн. 77 коп.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17.08.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31.08.2021 справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи знайшли своє підтвердження.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006 року року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 01.2009 року.

Сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Ленінського районного суду м. Кропивницький від 14.01.2009 стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 09.07.2007 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.01.2009 року скасоване рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 08.04.2009 року та винесено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 09.07.2007 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Виконавче провадження щодо стягнення аліментів відкрито постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницький 15.04.2019 року за № 58868797 (а.с. 16).

Згідно акту підтвердження фактичного проживання особи виданого заступником голови правління Кіровоградської ОСС від 11.01.2021 року, встановлено, що в період 2006 року по 2015 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після розлучення мешкали разом однією родиною, разом з ними проживали донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_7 (а.с. 17).

Згідно з довідкою Квартального комітету № 22 Подільського району у м. Кропивницькому раді від 14.01.2021 року, ОСОБА_5 з липня 2016 по червень 2020 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 (а.с. 18).

З червня 2020 року і по теперішній час родина проживає згідно довідки виконкому Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19)

Згідно характеристики Комунального закладу НВК СЗНЗ І-ІІІ ступенів ДНЗ ДЮЦ «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області вбачається, що вихованням ОСОБА_5 займається батько дитини ОСОБА_1 , матір участі у вихованні доньки не приймає, навчальними досягненнями дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. (а.с. 20).

Суд першої інстанції встановив, що неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з липня 2016 року проживає з позивачем та фактично знаходиться на його утриманні, але відповідач продовжує наполягати щодо сплати аліментів на утримання доньки на її користь.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання доньки на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, а саме те, що донька з липня 2016 року проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. До липня 2016 року також вбачається, що сторони проживали однією сім`єю, яку ОСОБА_1 забезпечував матеріально. Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції також в резолютивній частині судового рішення ухвалив - відкликати з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дублікат виконавчого листа справа № 2-819/09 провадження № 6/405/227/18 виданий згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 грудня 2008 і до виповнення її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про відкликання виконавчого листа з виконавчої служби не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006 року року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 01.2009 року.

Сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Ленінського районного суду м. Кропивницький від 14.01.2009 стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 09.07.2007 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.01.2009 року скасоване рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 08.04.2009 року та винесено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 09.07.2007 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Виконавче провадження щодо стягнення аліментів відкрито постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницький 15.04.2019 року за № 58868797 (а.с. 16).

Згідно акту підтвердження фактичного проживання особи виданого заступником голови правління Кіровоградської ОСС від 11.01.2021 року, встановлено, що в період 2006 року по 2015 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після розлучення мешкали разом однією родиною, разом з ними проживали донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_7 (а.с. 17).

Згідно з довідкою Квартального комітету № 22 Подільського району у м. Кропивницькому раді від 14.01.2021 року, ОСОБА_5 з липня 2016 по червень 2020 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 (а.с. 18).

З червня 2020 року і по теперішній час родина проживає згідно довідки виконкому Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19)

Згідно характеристики Комунального закладу НВК СЗНЗ І-ІІІ ступенів ДНЗ ДЮЦ «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області вбачається, що вихованням ОСОБА_5 займається батько дитини ОСОБА_1 , матір участі у вихованні доньки не приймає, навчальними досягненнями дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. (а.с. 20).

Відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється на підставі виконавчого листа, що видається судом у передбачених законом випадках на підставі судового рішення.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»:

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»;

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

2. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

5. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Матеріали справи не містить інформації, що відповідач по справі і стягувач відповідно до Виконавчого провадження щодо стягнення аліментів відкритого постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницький 15.04.2019 року за № 58868797 звертався із заявою про повернення виконавчого листа.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

Пункт 2 частини першої статті 39 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017\

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

Пункт 5 частини першої статті 39 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017\

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

Пункт 8 частини першої статті 39 виключено на підставі Кодексу № 2597-VIII від 18.10.2018\

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Частину першу статті 39 доповнено пунктом 16 згідно із Законом № 1730-VIII від 03.11.2016\

2. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

3. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

4. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, ухвалюючи судове рішення про відкликання виконавчого листа суд першої інстанції не звернув уваги на діючі вищезазначені норми законодавства.

Таким чином, вирішення питання про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду є дискреційними повноваженнями Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Крім того, суд першої інстанції не з`ясував дійсні обставини справи, зокрема чи була заборгованість по аліментам на день розгляду справи, а мотивувальна частина судового рішення не містить висновку суду першої інстанції в частині позовної вимоги про відкликання виконавчого листа, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги про відкликання виконавчого листа з ухваленням нового рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги про відкликання з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дублікат виконавчого листа справа № 2-819/09 провадження № 6/405/227/18 виданий згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 грудня 2008 і до виповнення її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2021 в частині відкликання з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дубліката виконавчого листа справа № 2-819/09 провадження № 6/405/227/18 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимоги про відкликання з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дубліката виконавчого листа справа № 2-819/09 провадження № 6/405/227/18 виданий згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 грудня 2008 і до виповнення її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: