Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7157/20 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 68 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/7157/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Петровської М.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 червня 2021 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині стягнення з нього витрат на правничу допомогу скасувати.

На думку скаржника, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували розумність витрат на оплату послуг адвоката у заявленому розмірі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень ст. 137 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд вправі зменшити розмір витрат на правничу допомогу лише за клопотанням сторони.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву та у заяві від 23.11.2020 заперечував розмір витрат понесених позивачем у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги та просив відмовити в стягненні з нього таких витрат.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

Суд апеляційної інстанції враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат було надано договір №23/06-2020 від 23.06.2020 про надання правничої допомоги, додатковий договір № 1 від 23.06.2020, квитанцію до прибуткового касового ордера № 23 від 28.06.2020 на суму 7600 грн., акт виконаних робіт від 20.08.2020 за договором №23/06-2020, акт виконаних робіт від 17.06.2021 за договором №23/06-2020, квитанцію до прибуткового касового ордера № 34 від 17.06.2021 на суму 11000 грн. (а.с.42-48, а.с. 242, т.1).

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, оскільки вартість наданих адвокатом послуг, серед яких, відповідно до актів виконаних робіт, зазначено виготовлення позовної заяви, надання консультацій та участь в судових засіданнях, є завищеною.

При цьому колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять детального розрахунку кількості проведених консультацій з визначенням вартості кожної, кількості судових засідань. З матеріалів справи вбачається, що по справі було проведено п`ять судових засідань, два з них - 11.01.2021 та 20.04.2021 тривали відповідно 5 хв. та 10 хв. (а.с.149,167, 217, 231-233,245-246 т.1 ).

У зазначеній справі необхідно взяти до уваги й те, що відповідач повністю визнав позов.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з відповідача витрат у заявленій сумі буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за позивачем.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 червня 2021 року слід змінити в частині вирішення вимоги ОСОБА_1 про стягнення понесених нею судових витрат за надання правничої допомоги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалось.

Враховуючи, що ОСОБА_1 використала своє право на отримання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, що передбачено п. 1.3. Договору №23/06-2020 від 23.06.02020, та сплатила за це 1 000 гривень, що підтверджено відповідною квитанцією від 02.09.2021, то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 червня 2021 року в частині стягнення понесених судових витрат за надання правничої допомоги змінити, зменшити розмір судових витрат за надання правничої допомоги з 18 000 гривень до 9 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 гривень понесених судових витрат за надання правничої допомоги в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.09.2021.

Головуючий Судді