Справа № 449/293/20 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/811/1948/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

при секретарі Ждан К.О.

представника Перемишлянського РВДВС Кавун Б.М., представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 04 червня 2020 року у справі за скаргою представника ОСОБА_4 адвоката Сокальського Дениса Анатолійовича на дії головного державного виконавця Перемишлянського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кривуцької Г.М., стягувач ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

06.03.2020 р. представник ОСОБА_4 адвоката Сокальський Денис Анатолійович звернувся із скаргою на дії та рішення державного виконавця Перемишлянського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кривуцької Г.М. та просив її дії неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61329122 від 19.02.2020 року.

В обґрунтування скарги представник вказує, що 22 лютого 2020 року по пошті скаржник отримала копію постанови № 61329122 по відкриття виконавчого провадження від 19 лютого 2020 року. Підставою для винесення оскаржуваної постанови державний виконавець зазначила виконавчий лист Перемишлянського суду Львівської області № 2-492 виданий 05.03.2012 року про стягнення з боржника ( ОСОБА_4 ) на користь стягувача ( ОСОБА_1 ) коштів. Автор скарги вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження та всі вчинені після неї дії та винесені рішення підлягають скасуванню на наступних правових підставах:

1. Виконавчий документ не відповідає вимогам визначеним ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон);

2. Пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання;

3. Сума вказана в постанові до стягнення не відповідає добровільно сплаченим коштам;

4. Стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 04 червня 2020 року у задоволенні скарги представника ОСОБА_4 адвоката Сокальського Дениса Анатолійовича на дії головного державного виконавця Перемишлянського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кривуцької Г.М., стягувач ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відкриття провадження №61329122 від 19.02.2020 року - відмовлено.

Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_3 оскаржила ОСОБА_4 . Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що розгляд справи проводився без участі скаржника і її представника, а також без належного повідомлення про розгляд справи 04 червня 2020 року, в період дії карантину. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 04 червня 2020 року та постановити нову про задоволення скарги представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих обставин, що державний виконавець Кривуцька Г.М., відкриваючи виконавче провадження на підставі виконавчого листа Перемишлянського суду Львівської області № 2-492 виданого 05.03.2012 року, діяла правомірно, в межах своїх повноважень та в межах строків для пред`явлення такого виконавчого листа до виконання.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 449ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вказані норми повністю кореспондуються з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

1. Судом встановлено, що виконавчий лист по цивільній справі 2-492/2011 містить всі необхідні реквізити для ідентифікації особи стягувача: прізвище, ім`я, по-батькові, місце проживання та індентифікаційний код. Не зазначення в виконавчому листі дати народження боржниці не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Тим більше, що дата народження боржниці була правильно встановлена самим державним виконавцем.

2. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2018 р. поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі 2-492/2011 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 1047258 грн. та 1820 грн. судових витрат.

Як вбачається з рішення суду підставою для поновлення стягувачу строку була втрата оригіналу виконавчого листа під час примусового виконання рішення суду.

Відповідно до п.5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк пред`явлення вищезгаданого виконавчого листа до виконання становить три роки і такий строк слід рахувати з дати винесення рішення апеляційним судом (з 16.05.2018р.). Окрім цього, як вірно зазначив представник стягувача, така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 20.01.2016 № 6-711цс15, та Верховного суду, викладеними у справі №2а-12192/09/0470.

3. В оскаржуваній постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження сума, яка підлягає стягненню, відповідає сумі, яка зазначена в виконавчому листі: 1047258,00 грн. Твердження представника боржника, що остання повернула якусь частину коштів, не ґрунтуються на жодних доказах. Суд вважає, що державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження не може знати про те чи мало місце часткове погашення суми боргу. Водночас, ч.4 cт.19 Закону №1404-У1ІІ зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Тому, посилання представника боржника про невідповідність суми стягнення сумі добровільно сплачених коштів, як на підставу для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, - є безпідставним.

Що ж до долучених квитанції до апеляційної скарги в підтвердження частково виконання рішення суду в добровільному порядку, такі до уваги не беруться, оскільки такі докази не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4. Щодо несплати авансового внеску як підстави для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що така підстава є нікчемною, оскільки, як вірно зазначили державний виконавець та представник стягувача у своїх запереченнях положення ч. 2 ст. 26 Закону, що покладали на сгягувача обов`язок подання до заяви про примусове виконання рішення квитанції про сплату авансового внеску визнано такими, що не відповідають Конституції У країни (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 2-р(П)/2019 від 15.05.2019.

Окрім того, суд першої інстанції доречно звернув увагу, щодо важливості виконання судових рішень, які є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що державний виконавець Кривуцька Г.М., відкриваючи виконавче провадження на підставі виконавчого листа Перемишлянського суду Львівської області № 2-492 виданого 05.03.2012 року, діяла правомірно, в межах своїх повноважень та в межах строків для пред`явлення такого виконавчого листа до виконання.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції скаржником не доведено, а судами не здобуто доказів в підтвердження того, що державний виконавець Кривуцька Г.М., безпідставно відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого листа Перемишлянського суду Львівської області № 2-492 виданого 05.03.2012 року, строк для пред`явлення до виконання якого був поновлений судом раніше.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 жодним чином висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 04 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета