ПОСТАНОВА

іменем України

30 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/1197/21

провадження № 22-ц/4809/1676/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 ,

відповідач - Кропивницька міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2020 рокуу складі судді Мохонько В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 , звернулися в суд з позовом до Кропивницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . ОСОБА_1 є чоловіком, а ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яка складається з 3/4 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 . Зазначене спадкове майно належало спадкодавцю на підставі рішення третейського суду м. Кіровограда для вирішення конкретного спору від 25 травня 2005 року. 20 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. На вказані заяви державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Ляшенком В.Є. надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 грудня 2020 року №1874/02-31, згідно з якою нотаріусом, з посиланням на норми матеріального права, роз`яснено, що надане для оформлення спадщини рішення третейського суду від 25 травня 2005 року, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 зареєстровано без виконавчого документа, виданого компетентним судом, тому не може бути прийнято в якості документа, що посвідчує право власності спадкодавця на майно.

Посилаючись на зазначені обставини просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2020 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Константінов О.Ф., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 20.05.2020 року (а.с.6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис №1295, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 10 травня 2007 року (а.с.8).

Рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору від 25 травня 2005 року визнано договір купівлі-продажу від 18.05.2005 року 3/4 частини будинку АДРЕСА_1 , а саме 1-1 передпокій 10,8 кв.м.; 1-2 кімната 13,7 кв.м.; 1-3 кімната 15,42 кв.м.; 1-4 коридор 2,2 кв.м.; 1-5 кухня 11,7 кв.м.; 1-6 ванна- 3,7 кв.м.; Б,б літня кухня-гараж 32,49 кв.м.; погріб літ Л; зливна яма літ Н; ворота №2; огорожа №, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , дійсним; визнано право власності на ѕ частини будинку АДРЕСА_1 , а саме 1-1 передпокій 10,8 кв.м.; 1-2 кімната 13,7 кв.м.; 1-3 кімната 15,42 кв.м.; 1-4 коридор 2,2 кв.м.; 1-5 кухня 11,7 кв.м.; 1-6 ванна- 3,7 кв.м.; Б,б літня кухня-гараж 32,49 кв.м.; погріб літ Л; зливна яма літ Н; ворота №2; огорожа №, за ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Як свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 12 липня 2005 року №7755817 право власності ОСОБА_3 на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано 12 липня 2005 року на підставі рішення Третейського суду м. Кіровограда від 25 травня 2005 року (а.с.11).

Позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори 22.06.2020 із заявою. 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 , який діє від свого імені та як законний представник від імені свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41-55).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1874/02-31 від 29.12.2020 року державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Ляшенко В.Є. було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмова мотивована тим, що рішення третейського суду від 25 травня 2005 року про визнання за ОСОБА_3 права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , зареєстровано без виконавчого документа, виданого компетентним судом, тому не може бути прийнято в якості документа, що посвідчує право власності спадкодавця на це майно (а.с.15).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що для здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду має надаватися виконавчий документ, виданий компетентним судом, однак у спадкодавця правовстановлюючі документи на вказану квартиру відсутні.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. При видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряється, в тому числі, й склад спадкового майна.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 25 травня 2005 року) сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, були зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

У випадку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду, таке рішення третейського суду не могло бути виконане лише сторонами спору, а потребувало здійснення певних дій органу державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.3 ст.55 Закону України «Про третейські суди» виконання рішень третейського суду, якщо воно потребувало вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснювалось за умови видачі компетентним судом виконавчого документа.

Проте поза увагою суду першої інстанції залишилася обставина реєстрації права власності на визначене нерухоме майно за життя спадкодавця на підставі рішення третейського суду м. Кіровограда для вирішення конкретного спору від 25 травня 2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 липня 2005 року №7755817 (а.с.11).

Згідно зі ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції від 27 травня 2005 року, яка була чинна на момент проведення державної реєстрації речового права за спадкодавцем), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Тобто, апеляційним судом встановлено, що спадкодавець - ОСОБА_3 , набула право власності на спірне нерухоме майно та державою визнано факт такого набуття саме 12 липня 2005 року, тобто в день внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, про що і надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 липня 2005 року.

Пунктом 10 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 25 червня 2005 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щодо виконання рішення третейського суду м. Кіровограда для вирішення конкретного спору від 25 травня 2005 року, відповідно до цього Закону підлягають виконанню рішення третейських судів.

Згідно з пунктом 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням спільного підприємства «Мукачівський плодоовочевий консервний завод» про офіційне тлумачення положення пункту 10 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (справа про виконання рішень третейських судів) від 24 лютого 2004 року № 3-рп/2004, Конституційним судом розтлумачено, що положення пункту 10 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку зі статтею 181 цього Закону треба розуміти так, що рішення третейських судів водночас є виконавчими документами, на підставі яких за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення державні виконавці районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби мають забезпечити примусове виконання рішень цих судів, якщо інше не передбачено законом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в редакції станом на 2005 рік нормами ЦПК України не було врегульовано та регламентовано процесуальний порядок щодо видачі судами загальної юрисдикції виконавчих документів (в даному випадку виконавчих листів) на виконання рішень третейських судів.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що лише з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо оскарження рішення третейського суду та видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду» від 03 лютого 2011 року №2979-VI, який набрав чинності 01.03.2011, з`явилася процесуальна можливість суду загальної юрисдикції видати виконавчий лист щодо виконання рішення третейського суду.

Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене вище у даній справі мала місце законність дій спадкодавця та компетентного органу, який проводив державну реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 12 липня 2005 року на підставі рішення третейського суду без отримання від суду загальної юрисдикції виконавчого листа на виконання рішення третейського суду з тих підстав, що рішення третейського суду мало статус виконавчого документу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 правомірно набуто право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в розташованого в АДРЕСА_1 , що підтверджується фактом проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно від 12 липня 2005 року відповідним компетентним органом.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко