Справа № 444/1010/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1054/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Блажевського П.І., представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

17.05.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення 2825415.43 грн. заборгованості за кредитним договором.

10.02.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із заявою про зміну предмету позову, у якій з метою задоволення грошових вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» у сумі 2825425.43 грн. просить звернути стягнення на спадкове майно, що належить спадкоємцям за законом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про зміну предмета позову, покликається на те, що на підставі договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимоги за кредитним договором № 18/05-2/К від 16 квітня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 , за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 1 400 000,00 грн. На забезпечення виконання умов кредитного договору № 18/05-2/К від 16 квітня 2008 року, між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 19/05-2/П від 16 квітня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_1 поручається за виконання боржником умов кредитного договору. Оскільки позичальник неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за умовами кредитного договору, у неї, станом на 01 квітня 2016 року, склалася заборгованість в розмірі 2 825 415,43 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1 242 788,19 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 1 529 065,98 грн.; заборгованості за комісією в розмірі 53 561,26 грн. Позичальник ОСОБА_4 . померла16.10.2016 року. Зазначає, що на момент смерті позичальника, разом з нею проживали чоловік, ОСОБА_1 , а також її донька, ОСОБА_2 , які, як вважає позивач, фактично прийняли спадщину. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку звернутися до нотаріуса або уповноваженої особи органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу, а у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Оскільки ОСОБА_4 на день смерті на праві приватної власності належав житловий будинок, загальною площею 204,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був переданий в іпотеку з метою забезпечення виконання кредитного договору № 18/05-2/К від 16 квітня 2008 року, та земельна ділянка, кадастровий номер :01:007:0083, площею 0,2755 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які успадковані спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , то заборгованість за кредитним договором повинна погашатися ними одноразовим платежем або за рахунок стягнення на успадковане ними майно, накладеного судом. Звертає увагу, що відповідно до звіту про оцінку вартості майна, проведеного ТОВ «Оціночно-консалтингова група «Експерт-капітал», ринкова вартість житлового будинку становить 1 642 591 грн., а ринкова вартість земельної ділянки становить 467 424 грн. Зазначає, що вимоги до спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 ТОВ «Кредитні ініціативи» були направлені відповідно до вимог чинного законодавства України. З наведених підстав просить звернути стягнення на спадкове майно, шо належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, житловий будинок, загальною площею 204,9 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0083, площею 0,2755 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вищевказаного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності з метою задоволення грошових вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» в сумі 2 825 415,43 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що 29 листопада 2016 року направив вимогу до Жовківської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити спадкоємців померлої про наявність претензії ТзОВ «Кредитні ініціативи», а тому не пропустив строк пред`явлення вимог до спадкоємців. Зазначає, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів, відтак таке пред`явлення може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Вказує, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, а відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Вважає, що відповідачі фактично успадкували житловий будинок, загальною площею 204,9 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0083, площею 0,2755 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а тому несуть відповідальність в межах успадкованого ними майна. Оскільки позивачем дотримано всіх встановлених законом строків пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, це є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Кредитні ініціативи» Блажевського П.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.04.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (Закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 18/05-2/К, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 1 400 000 грн.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 16.04.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (Закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 18/05-2/П.

Крім цього, 16.04.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (Закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до якого в іпотеку передано: житловий будинок загальною площею 204,9 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,2755 га, кадастровий номер :01:007:0083 за адресою: АДРЕСА_1 .

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором кредиту № 18/05-2/К від 16.04.2008 року, та договорами поруки та іпотеки.

17.05.2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2 825 415,43 грн.

Встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь - якій стадії судового процесу.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є її чоловік, ОСОБА_1 , та донька, ОСОБА_2 .

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що донька ОСОБА_4 ОСОБА_2 на день смерті проживала разом зі спадкодавцем, із заявою про відмову від спадщини у встановлений законом строк протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не зверталася та є особою, яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 29.11.2019 року до участі у справі залучено ОСОБА_2 , як процесуального правонаступника відповідача ОСОБА_4 .

Оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» первинно пред`явило позов про солідарне стягнення грошових коштів до боржника ОСОБА_4 , і до ОСОБА_1 , як до поручителя, і він був учасником справи, судом першої інстанції не вирішувалося питання про залучення ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 , до участі у справі, як процесуального правонаступника відповідача ОСОБА_4 .

Тобто, предметом позову, пред`явленого ТОВ «Кредитні ініціативи» до боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_1 , було стягнення заборгованості за кредитним договором, і такі позовні вимоги обґрунтовані невиконанням боржником ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість по поверненню отриманих в кредит коштів, яка, як зазначив позивач, підлягає солідарному стягненню з боржника, ОСОБА_4 , та поручителя, ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2020 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало заяву про зміну предмету позову, у якій просить звернути стягнення на спадкове майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за законом (відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України), а саме, житловий будинок, загальною площею 204,9 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0083, площею 0,2755 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вищевказаного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій з метою задоволення грошових вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» в сумі 2 825 415,43 грн.

Зі змісту заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про зміну предмету позову вбачається, що обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги, позивач, як на підставу для їх задоволення, покликається на статті ЦК України, які регулюють відносини зі спадкування, а саме, статті 1281, 1282 ЦК України.

Зміст заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» про зміну предмету позову свідчить про звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» з позовними вимогами до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не як до процесуальних правонаступників померлої ОСОБА_4 , а вже як до спадкоємців, які успадкували належне їй на день смерті майно, покликаючись як на підставу своїх вимог на те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 успадкували майно, яке належало померлій ОСОБА_4 на праві власності.

Фактично позивачем заяву про зміну предмету позову обґрунтовано іншими обставинами з посиланням на положення статей 1281, 1282 ЦК України, а відтак вирішуючи спір, суд першої інстанції, з врахуванням положень ст. 12 ЦПК України, виходив з обставин, якими ТОВ «Кредитні ініціативи» обґрунтовувало заяву про зміну предмету позову від 10.02.2020 року.

Змінюючи предмет позову, ТОВ «Кредитні ініціативи» не врахувало те, що ОСОБА_4 померла після відкриття провадження у справі, ухвалою суду першої інстанції від 29.11.2019 року залучено спадкоємця померлої сторони у справі, ОСОБА_2 , яка є донькою боржника, а відтак мало місце процесуальне правонаступництво, відповідно до якого до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь за останнього.

А відтак норма статті 1281 ЦК України може застосовуватися, зокрема, у разі смерті спадкодавця до відкриття провадження у справі, коли процесуальне правонаступництво вже не є можливим, що не враховано ТОВ «Кредитні ініціативи» при зміні предмету позову і зазначені у зв`язку з цим обґрунтування цієї заяви.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 с. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. ст. 1281 і 1282 ЦК України.

Кредитор спершу повинен пред`явити письмову вимогу спадкоємцю про виконання обов`язку спадкодавця, і лише у разі її невиконання може звернутися до суду за захистом порушеного права.

Допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців; опосередковано через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, обрання певного способу є право м кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1 ст. 1282 ЦК України).

Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина перша ст. 1297 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якого є майно або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно

Частина 2 ст. 1282 ЦК України передбачає, що вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до абз. 2 частини 2 ст. 1282 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до абз. 2 частини 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, спеціальним способом захисту прав кредиторів у відносинах, пов`язаних зі спадковим наступництвом боргів спадкодавця, є звернення (накладення) стягнення на спадкове майно.

Встановивши, що відповідачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті позичальника ОСОБА_4 , яка була одночасно і іпотекодавцем, позовні вимоги в обраний позивачем спосіб захисту не можуть бути задоволені, оскільки такий є неефективним за обставинами даної справи.

Щодо способу звернення стягнення на спадкове майно, зазначений у заяві про зміну предмету позову, то такий притаманний для звернення стягнення на предмет іпотеки, однак з такими позовними вимогами у справі ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду не зверталося.

Зі змісту заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» про уточнення позовних вимог вбачається, що предметом позову в цій справі є звернення стягнення на спадкове майно, яке є одночасно і предметом іпотеки; правовими підставами такої вимоги позивач зазначив ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, пославшись у заяві про зміну предмету позову саме на ст. ст. 1281 та 1282 ЦК України, позивач заявив вимоги про звернення стягнення на майно, яке є спадковим, як це передбачено ч. 2 ст. 1282 цього Кодексу.

З огляду на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» ще за життя боржника ОСОБА_4 первинно пред`явило позов до боржника та поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, те, що боржник ОСОБА_4 під час розгляду справи судом першої інстанції померла, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» з урахуванням заяви про зміну предмету позову, та зазначених позивачем правових підстав таких вимог з посиланням на ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, не могли бути задоволені.

А відтак, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий: Н.О.Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяця