Справа № 2-669/10
Провадження №6/367/204/2021
УХВАЛА

Іменем України

03 серпня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

за участі секретаря с/з Герус Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про відстрочення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року, -

в с т а н о в и в:

До суду від заявника надійшла вищевказана заява. Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.02.2010 до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також з відповідача на користь ГУ ДКУ в Київській області стягнуто держмито в сумі 51 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2010 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області № 2-669/10 від 24 лютого 2010 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 дозволивши відкриття на ім`я сина банківського рахунку для перерахування ФЕУ СБ України на нього відповідних аліментних платежів з можливістю їх використання ОСОБА_3 після досягнення ним повноліття. Заявник вказує, що на виконання вказаної ухвали у Публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк» в квітні 2017 року на ім`я ОСОБА_4 відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 . До грудня 2019 року заявник перераховував кошти на вказаний рахунок, однак у зв`язку з переходом банківської системи України на рахунки за стандартом IBAN ФЕУ втратило можливість здійснювати відповідні аліментні платежі. Кошти, які не потрапили на рахунок сина у ПАТ «Укргазбанк» знову почали накопичуватись на рахунках Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та повинні бути зараховані у прибуток держави на підставі ч.7 ст. 47 чинного Закону України «Про виконавче провадження». Заявник стверджує, що колишня дружина в липні 2014 року перебувала на тимчасово окупованій території АР Крим, але будь які контакти з ним припинила. На даний час у заявника відсутня будь яка інформація про місцезнаходження ОСОБА_2 у нього відсутня, зв`язок не підтримується. ОСОБА_2 об`явлена в розшук ГУ НП в АР Крим та м. Севастополя. Також заявник зазначає, що з початку 2021 року він втратив будь який зв`язок із сином ОСОБА_5 . Стверджує, що добросовісно виконує свої аліментів зобов`язання за рішенням суду. При цьому, заявник має на утриманні дружину. Також значно погіршився стан здоров`я батька заявника, він є інвалідом 2-ї групи.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд відстрочити виконання рішення суду від 24.02.2010 до встановлення належної сторони виконавчого провадження.

Зобов`язати ПАТ «Укргазбанк» перерахувати всі накопичені на рахунках банку кошти на ім`я сина на рахунок заявника в АТ «Ощадбанк».

В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Крім того, заявником до суду було подано заяву де просить визнати колишню дружину безвісти відсутньою. До моменту отримання у встановленому законодавством України порядку достовірної інформації про місце перебування колишньої дружини, визначення її правового статусу на території України, що підконтрольна органам влади України та взаємовідносин з органами влади України визначити місце проживання сина з батьком.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

В судове засідання заінтересована особа ПАТ «Укргазбанк» свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.02.2010 до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також з відповідача на користь ГУ ДКУ в Київській області стягнуто держмито в сумі 51 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2010 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області № 2-669/10 від 24 лютого 2010 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 дозволивши відкриття на ім`я сина банківського рахунку для перерахування ФЕУ СБ України на нього відповідних аліментних платежів з можливістю їх використання ОСОБА_3 після досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання; розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, відстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої, ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Також розстрочка та відстрочення виконання судового рішення, як це визначено вказаною вище статтею, не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виключних випадках та за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим. Крім того, звернення до суду з відповідною заявою може відбуватись не лише за наявності визначених законом підстав, але й у визначений період - один рік з моменту ухвалення рішення.

У цьому випадку звернення до суду має на меті не власне відстрочення виконання рішення суду, що може мати місце за наявності певних обставин, а його можливість невиконання через відстрочення, оскільки особа розраховує на перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Проте, зазначене не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. Заявником не вказано у своїй заяві про жодну з обставин, які б утруднювали виконання рішення або робили б його неможливим, а отже немає підстав для його відстрочення.

Крім того, суд бере до уваги, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, в той же час, рішення у справі № 2-669/10 ухвалено 24.02.2010, а заява про відстрочення виконання рішення надійшла до суду 16.06.2021, що суперечить вимогам ст. 435 ЦПК України, яка чітко визначає строк, в межах якого суд може допустити розстрочення чи відстрочення виконання рішення.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Також суд звертає увагу заявника на те, що він не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання особи безвісти відсутньою у відповідності до Глави 4 ЦПК України, а також з окремою позовною заявою про визначення місця проживання дитини.

Керуючись ст. 258, 260, 263, 353, 435 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи для відому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.П. Саранюк