"12" лютого 2021 р.
справа № 642/6512/20
провадження № 2/642/422/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.)

в складі: головуючого - судді Ольховського Є.Б.

за участю секретаря - Алімурадової Т.Я.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначила, що приватний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2020 р., посилаючись на Виконавчий напис №11221 виданий 30.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відкрив виконавче провадження, почав діяти, як того вимагає ЗУ «Про виконає провадження» арештував її майно та виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату та направив постанову до місця її постійної праці, Управління інформаційно-аналітичної підтримки «Українська залізниця». Вважає, що виконавчий напис нотаріуса є незаконним оскільки відповідач не надав нотаріусу оригінал кредитного договору або іншого оригіналу документа, за яким позивач прострочив платіж за зобов`язанням. Виконавчий напис вчинений в протиріч ЗУ «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.20 р. №296/5 глави 16 пункту 3. Виконавчий напис не відповідає переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного без виклику (повідомлення) сторін.

Позивачка подала до суду заяву з проханням розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач та треті особи, будучі належним чином повідомлені про слухання справи, до судового засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не надали.

Суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутності сторін.

Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

ТОВ «Вердикт Капітал» отримавши виконавчий напис №11221 виданий 30.01.2020 р. звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. із заявою про примусове виконання виконавчого напису.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2020 р., посилаючись на Виконавчий напис №11221 виданий 30.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, виконавець відкрив виконавче провадження.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України:

доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що виконавчий напис №11221, виданий 30.01.2020 р. містить посилання на наявність договору позики №AG2298427 від 11.05.2019 р. укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 .

Позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів.

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 не надано жодних доказів того, що нотаріус при вчиненні нотаріального напису, не отримав оригінал кредитного договору та не спростувала відсутності заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачкою.

Керуючись ст. ст. 2-4, 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 11,15, 18 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Б.Ольховський