Дата документу 03.12.2021 Справа № 554/9939/21
Провадження № 2-о/554/186/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Сініцина Е.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кононенко А.С.,

представника заявника - адвоката Бибика В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

18.10.2021 року представник заявника - ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив суд встановити факт належності заявнику, ОСОБА_1 , «реєстрового напису» виконаного на звороті правовстановлюючого документа «Свідоцтва про право власності на житло» від 21.06.1993 р. на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1993 р., виданого відділом приватизації житла заводу «Знамя». на підставі розпорядження № 114.

Державна реєстрація права власності проведена в Полтавському колективному підприємстві «Інвентаризатор», у реєстровій книзі №116 за номером 16078 від 21.06.1993 р., шляхом проставляння на звороті свідоцтва «реєстрового напису» про проведення державної реєстрації.

При заповненні «реєстрового напису» вказаного правовстановлюючого документа посадовою особою, яка заповняла бланк свідоцтва, було неправильно записано по-батькові заявника, замість вірного « ОСОБА_6 », було зазначено помилково « ОСОБА_7 ».

Факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 підтверджується паспортом громадянина України, виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС у Полтавській області 10.08.2005 р., серія НОМЕР_1 , в якому по-батькові заявника записано - « ОСОБА_6 ». Згідно довідки про склад сім`ї, заявник зареєстрований та постійно проживає за адресою квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 24.12.2003 р., по-батькові заявника вказано: « ОСОБА_6 ».

Таким чином, помилка у написанні по-батькові ОСОБА_1 , зазначена лише у правовстановлюючому документів - свідоцтві про право власності на житло.

Заявник вважає, що різниця у написанні по-батькові із неправильного « ОСОБА_7 » на правильне « ОСОБА_6 » - є наслідком довільного перекладу з російської мови, яку використовували при заповненні документі за часів СРСР, на українську мову, з боку посадових осіб, які після розпаду СРСР, заповнювали та видавали документи українською мовою.

Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація прав власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном, проводилося реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності Законом України від 11.02.2010 №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, на думку заявника, у ПП ПБТІ «Інвентаризатор» відсутні як реєстратори речових прав на нерухоме майно, так і відсутні повноваження, щодо ведення реєстру речових прав, в тому числі і внесення змін до нього.

Тому, заявник вважає, що єдиним способом захисту прав заявника - є звернення із заявою до суду, щодо встановлення факту, що має юридичне значення для подальшої реалізації права власності.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у ній.

Представник заінтересованої особи у справі - ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернувся до суду для встановлення факту правовстановлюючого документу, а саме: у свідоцтві про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла заводу «Знамя», державна реєстрація права власності проведена у Полтавському колективному підприємству «Інвентаризатор» від 21.06.1993 р. у реєстровій книзі №116 за номером 16078, шляхом проставляння на звороті свідоцтва «реєстрового напису» про проведення державної реєстрації, невірно вказано по-батькові заявника « ОСОБА_7 », замість правильного « ОСОБА_6 », що підтверджується копіями паспорта та ІПН.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно статті 318 ЦПК України, зміст заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинен у собі містити:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Також до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Дослідивши надані представником заявника - адвокатом Бибиком В.А. докази, суд дійшов висновку, що зазначена в заяві мета - подальша реалізації права власності є абстрактною, вона не дає суду можливість визначити яким чином від встановлення факту може залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника. Представник заявника в судовому засіданні не зміг вказати чи порушене або оспорюване право ОСОБА_1 ..

Не зазначення конкретної мети для встановлення факту, не дає можливість суду визначити заінтересовану особу.

Суд вважає, що вказана в заяві заінтересована особа: приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», не є такою, оскільки не вбачається її інтерес в цієї справі.

Частиною 3 ст. 42 ЦПК України визначено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

До заінтересованих осіб не можуть бути віднесені органи державної влади та місцевого самоврядування та інші організації, яким закон надає право засвідчити певний юридичний факт, але своєчасно цього не було здійснено, хоча така можливість не втрачена.

Такі організації не є заінтересованими особами тому, що вони не визначають правових наслідків цього юридичного факту, а лише засвідчують, реєструють його.

Суд вважає, що вказана в заяві заінтересована особа: приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», не є такою, оскільки не вбачається її інтерес в цієї справі. Підприємство лише засвідчує та реєструє право власності, але рішення суду не впливає на його права чи обов`язки.

Крім того, представник заявника - адвокат Бибик В.А. в заяві просив «встановити факт належності «реєстрового напису», виконаного на звороті правовстановлюючого документу «Свідоцтва про права власності на житло».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, і не наділений правом встановлювати факт належності «реєстрового напису».

Крім того, заявником не надано письмових доказів про причини неможливості одержання, відновлення або виправлення описки у документі, що посвідчує даний факт, який просить встановити заявник, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ані заявник, ані його представник офіційно не зверталися до уповноважених органів для виправлення помилки та вирішення питання у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності вищезазначеного правовстановлюючого документу.

Враховуючи, що заявник не зміг доказати, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу вплине на його права та обов`язки, а також, чи має він юридичне значення, суд вважає за необхідне в заяві відмовити.

На підставі ст.ст.2-3, 263-265, 293-294,315,319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В заяві ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНН НОМЕР_2 ), заінтересована особа: приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (36000, м. Полтава, пров. Р.Шухевича, буд.4, ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Сініцин.