ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8884/21
провадження № 2/753/6390/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі

секретаря судових засідань Радченка А.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що в період часу з 04 травня 2020 року по 02 березня 2021 року позивач надавав відповідачу кошти (позику). Відповідні договори позики укладалися в усній формі, а самі кошти перечислювалися на картковий рахунок відповідача. З огляду на те, що відповідач ухиляється від повернення коштів, позивач просить стягнути заборговану суму - 89 150,00 грн., на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2021 року цивільну справу № 753/8884/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 06 травня 2021 року.

31 травня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 15 червня 2021 р. відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 22 липня 2021 року.

15 липня 2021 року представником позивача Столяренко С.М. було подано заяву про витребування доказів, відповідно до якого представник позивача просить суд витребувати від Акціонерного товариства "Альфа-Банк" інформацію щодо прізвища, ім`я та по-батькові особи, якій належали та належать карти № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також витребувати інформацію про факт зарахування на картковий рахунок НОМЕР_3 грошових коштів у сумі 89 150, 00 грн.

22 липня 2021 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача на 11 жовтня 2021 року на 11:00 год.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано інформацію з АТ «Альфа-Банк», зазначену у відповідному клопотанні. Розгляд справи було відкладено на 25 листопада 2021 року.

У судовому засіданні 25 листопада 2021 року, як і в попередніх судових засіданнях, представник позивача підтримала доводи позовної заяви, вказала, що відповідач заборгував позивачу кошти у розмірі 89 150, 00 грн, що підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи, а тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечували у судових засіданнях щодо задоволення позовних вимог, вказали, що жодних усних чи письмових договорів позики між позивачем та відповідачем не укладалось, відповідач дійсно деякий час працював у позивача та отримував від нього кошти для «заправки» автомобіля пальним або для купівлі продукції «Apple» для позивача. Позивач раніше надавав кошти готівкою, а через певний час оформив банківську картку, на яку перераховував кошти відповідача для купівлі товарів для позивача, оскільки таким чином він міг контролювати надходження та витрачання коштів.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_2 був прийняти на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Хайтек» на посаду водія з січня 2018 року, що підтверджується наказом від 29 грудня 2017 року № 21-К, підписаний директором товариства О.С. Крижановським (а.с. 17).

28 лютого 2021 року ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади за власним бажанням, що підтверджується наказом від 26 лютого 2021 року № 1-, підписаний керівником підприємства Лапанем Ю.П., відмітка про ознайомлення відповідача із цим наказом на наказі відсутня (а.с. 18).

Як зазначено у позовні заяві, під час роботи відповідача з позивачем, відповідач неодноразово звертався до позивача із проханням надати у позику кошти. У період часу з 4 травня 2020 року по 2 березня 2021 року Лапань (позивач) надав ОСОБА_2 (відповідачу) як позику грошові кошти в загальному розмірі 89150 грн, які були перераховані на карту відповідача. За усною домовленістю між сторонами, ОСОБА_2 мав повернути вказані кошти (позику) у певний термін або у разі звільнення із посади водія підприємства. Оскільки після звільнення відповідач кошти (позику) позивачу не повернув, останній змушений звернутись із позовом до суду про стягнення у примусовому порядку боргу з відповідача у розмірі 89150 грн.

До позовної заяви позивачем долучено інформацію про заявку із штампом АТ «Альфа-Банк», в яких міститься дані: дата операції, сума операції та призначення платежу «поповнення рахунку клієнта Альфа-Банку» до картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 відкритої у АТ «Альфа-Банк»» (а.с. 19-44).

Відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» від 29 березня 2021 року у період з 4 травня 2020 року по 2 березня 2021 року ОСОБА_4 зі свого рахунку на рахунок НОМЕР_1 перерахував 75050 грн, а на рахунок НОМЕР_2 - 14100 грн. Загальна сума платежів становить 89100 грн (а.с. 45).

Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не заперечував факт виконання обов`язків водія на підприємстві позивача з грудня 2017 року по березень 2021 року та звільнення з підприємства за власним бажанням. Відповідач працював особистим водієм позивача.

Як зазначив відповідач у судовому засіданні, він керував особистими автомобілями позивача: AUDI A8 та Volkswagen Touareg. Оскільки основними обов`язками відповідача було слідкування за автомобілями в тому числі належної кількості пального, позивач оформив на відповідача у АТ «Альфа-Банк» картку, на яку перераховував кошти для пального. До того ж позивач зобов`язував відповідача заправляти автомобілі виключно на АЗК «КЛО» та розраховуватись виключно банківськими картками, для можливості контролю позивача за витрачанням коштів відповідачем. Крім того, як вказав відповідач декілька разів він на прохання позивача із вказаних карток купляв цифрову продукцію «Aррle». На разі вказані рахунки у банку закриті, та будь-які кошти на картках відсутні.

За клопотанням представника позивача судом була витребувана інформацію у АТ «Альфа-банк» щодо прізвища, ім`я та по-батькові особи, якій належали та належать карти № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також про факт зарахування на картковий рахунок НОМЕР_3 грошових коштів у сумі 89 150, 00 грн.

Згідно відповіді, що надійшла на адресу суду від АТ «Альфа-Банк» 23 листопада 2021 року надати відповідь стосовно прізвища, ім`я та по-батькові особи, якій належали та належать карти № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не виявилось можливим, з огляду на відсутність повного номеру банківських карток, а стосовно перерахування коштів у розмірі 89100 грн на картковий рахунок НОМЕР_3 зазначено, що надати відповіді не виявилось можливим, з огляду на відсутність даних щодо платіжного доручення, згідно якого було здійснено перерахування.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Підставою позову є наявність боргового зобов`язання у відповідача перед позивачем, яке не було виконане у строки, визначені за усною домовленістю між сторонами.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження факту наявності боргових зобов`язань відповідача перед позивачем, останнім зазначено про усну домовленість між сторонами, які оспорюється відповідачем.

Як на підставу заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач отримав кошти в сумі 89100 грн, які були перераховані на банківські картки.

Позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним передавались кошти відповідачу для власних потреб останнього, а також не надано доказів того, що відповідач брав на себе зобов`язання повернути такі кошти позивачу, та не надав докази на існування (підтвердженої належними доказами) точного терміну (дати) повернення отриманих відповідачем коштів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 154/3443/18 за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору позики та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів. Саме розписка за своєю правовою природою є доказом на підтвердження обставин про укладання відповідних правочинів.

Отже, під час розгляду справи позивачем не доведено факт існування між ним та відповідачем боргових зобов`язань (укладання саме договору позики), не доведено факт отримання відповідачем коштів для власних потреб, існування у відповідача обов`язку повернути отриманні від позивача кошти та строк повернення таких коштів.

Будь-яких заперечень з приводу викладених відповідачем обставин позивачем надано не було та його доводи не спростовувались.

Крім того, позивачем не доведений факт того, що карткові рахунки № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , на які відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» перераховувались кошти в розмірі 89100 грн, належать (належали) відповідачу, відповідні докази до позовної заяви додані не були.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 83, 84, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 3 грудня 2021 року.

Суддя К.В. Шаповалова