ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9763/21 Справа № 216/3705/19 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Кузнецовим Р.). у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за централізоване опалення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа»), засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання.

Відповідачу проводились нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію, які встановлені:

- з 01.05.2015 року затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 720,15 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 21,77 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з ПДВ).

- 01.07.2016 затверджено постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 зі змінами згідно постанови НКРЕКП №1101 від 09.06.2016 з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1411,77 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 42,69 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість);

- з 04.11.2016 року затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31.03.2015 зі змінами згідно постанови НКРЕКП №1782 від 06.10.2016р. з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1417 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 51,63 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість).

- з 31.12.2017 року, згідно постанови від 28.12.2017 №1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року №1171», для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1424,96 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 1070,27 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 354,69 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 67,05 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 50,36 грн. за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової 16,69 грн. за 1 кв. м);».

На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Так як будинок АДРЕСА_2 є багатоповерховим, опалення до квартири АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення, копії яких додаються.

КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії.

Заборгованість відповідачів згідно розрахунку заборгованості за період з 01.12.2015 по 01.03.2019 складає за централізоване опалення 7 516, 65 грн.

З метою досудового врегулювання спору відповідачам був направлений лист з повідомленням про стан заборгованості та вимогою її терміново сплатити, але на теперішній час борг відповідачами не сплачено, тому позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019 року позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за централізоване опалення задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у солідарному порядку, на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму боргу по оплаті за централізоване опалення в розмірі 7 516 грн 65 коп (сім тисяч п`ятсот шістнадцять гривень шістдесят п`ять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в рівних частинах з кожного, на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судові витрати у вигляді судового збору, у розмірі 1 921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

В апеляційній скарзі представник відповідача 1- ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні заявлених до відповідачів позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст..185 ЦПК України не було залишено позову без руху з підстав неправильного зазначення прізвища відповідача 1, який є ОСОБА_4 , а не Терьохини, окрім того, вказує, що відповідач 2 ОСОБА_1 не є громадянином України та ніколи не мешкав за вказаною у позові адресою, що в подальшому призвело до неправильного встановлення обставин справи, невірної оцінки доказів, і як результат до незаконного судового рішення.

Представник відповідача наголошує на тому, що ОСОБА_2 не було вручено позовну заяву з ухвалою про відкриття провадження по справі, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості заявити свої міркування з приводу заявлених позовних вимог, зокрема в частині розрахунків сплати боргу, неправильність такої обставини справи, як реєстрація відповідача 2 - ОСОБА_1 , надати наявні письмові докази, які б спростували доводи позивача, надати заперечення на позов, застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Сторона відповідача наголошує на тому, що відповідачі не були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, вказує, що оскаржуване судове рішення відправлено в порушення строків, визначених ЦПК України, судове повідомлення відправлено невстановленим особам, що вказує на те, що сторона відповідача була позбавлена права на захист у суді.

Окрім того, представник відповідача вказує на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт повідомлення ОСОБА_2 про наявність заборгованості.

Скаржник зазначає, що між власником житла ОСОБА_2 та позивачем по справі не укладено жодного договору про надання житлово-комунальних послуг, звертає увагу на те, що позивачем жодного разу не надсилались рахунки на паперових носіях із зазначенням суми боргу, найменування виконавця послуги, обсягу спожитих послуг за місяць і т.п., вказана інформація не зазначена і у позовній заяві, що ставить під сумнів надання будь-яких житлово-комунальних послуг. Сторона відповідача вважає, що не вірно здійснено розрахунок заборгованості (за опалювальною площею) без врахування показників приладу обліку, а докази надання послуги з централізованого опалення у вигляді Актів, вважають не належними доказами, так як за ними неможливо встановити обсяг наданих послуг. Договір або його істотні умови судом не досліджувались, що призвело до не повного та не всебічного розгляду суті спору, і як результат неправильного вирішення спору. Вказує, що поняття «публічного договору» - є недійсним на дату подання позовної заяви та не може використовуватись при вирішенні спору по суті, вважає твердження суду про укладення між сторонами справи публічного договору, таким, що не відповідає нормам матеріального права.

Також, представник відповідача вказує на те, що недопустимо застосовувати солідарну відповідальність разом з невстановленою особою відповідачем 2, оскільки судом ця особа не встановлена, не встановлено ступінь спорідненості, а саме головне не встановлено факт спільного проживання, а отже і спільного споживання послуги з постачання теплової енергії. Скаржник вказує, що не досліджено докази про те, що відповідач 2 є членом сім`ї відповідача 1, наголошує на тому, що відповідачі ніколи не вели і не ведуть на теперішній час спільного господарства, відповідач 2 з 01.12.1995 не проживає за адресою відповідача 2, що підтверджено Актом про не проживання особи за місцем реєстрації доданим до апеляційної скарги.

Представник відповідача вказує і на те, що в рішенні суду жодним чином не зазначений обсяг спожитої відповідачами послуги, та/або обсяг наданої позивачем послуги. Вважає, що в разі не встановлення вузла комерційного обліку, розрахунок наданої послуги мав проводитись на підставі та з врахуванням: Наказу №359 від 31.10.2006 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місяць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення» (втратив чинність 25.01.2019), Постанови КМУ №630 від 21 липня 2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Звертає увагу на те, що у розрахунку заборгованості зазначено в графі :Прилад обліку опалення: «ГРУПОВИЙ» з 14.10.2015, тобто у розрахунку мав був зазначений обсяг наданої послуги з періодами дії постанов НКРЄ про встановлення відповідних тарифів. Скаржник зазначає, що у розрахунку зазначено борг за гарячу воду, в той час, як більш 8-ми років гаряча вода в будинку відсутня, як і у всьому Кривому Розі.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 , позивач КПТМ «Криворіжтепломережа», посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить відмовити в задоволенні скарги, залишивши оскаржуване судове рішення без змін. Позивач вказує на те, що при зазначені прізвища відповідачів було допущено описку, дійсно правильне прізвище ОСОБА_4 . Також, позивач вказує на те, до апеляційної скарги не надано доказів громадянства ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_3 наголошує на тому, що у відзиві позивачем не спростовані доводи викладені в апеляційній скарзі, як і не надано доказів на їх спростування, просить скасувати оскаржуване судове рішення і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_3 , підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (надалі по тексту Правила), надає населенню м.Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами позивача і є споживачами теплової енергії.

З розрахунку, наданого позивачем, встановлено факт наявності заборгованості відповідачів, яка з 01.12.2015 по 01.03.2019 складає за централізоване опалення 7 516, 65 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, проте частково погоджується з доводами сторони відповідача щодо неналежного повідомлення відповідачів про день, час і місце судового розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення виходив з того, що відповідачі, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялися належним чином, про що свідчить лист-повідомлення суду від 27.08.2019 за вих. №12531, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подали суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подали до суду відзив на позовну заяву.

Перевіряючи доводи представника відповідача щодо неналежного повідомлення відповідачів про дату, час і місце засідання суду, колегія суддів встановила, що вони не спростовуються наявними в справі матеріалами.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставляння судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Так матеріалами справи встановлено, що цивільна справа знаходилась в провадженні Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з 12 червня 2019 року, провадження по справі було відкрито ухвалою від 27 серпня 2019 року, яку цього ж дня разом з копією позовної заяви судом було направлено на адресу сторін, зокрема відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вих.№12531 (а.с.23).

Суд апеляційної інстанції не може погодитись із висновком суду першої інстанції про належне повідомлення відповідачів, з огляду на те, що матеріали справи не містять такого підтвердження, оскільки після надіслання зазначених документів (а.с.23) на а с.25 справи знаходиться оскаржуване судове рішення, відомостей про те, що надіслані судом документи були повернуті суду поштовим відділенням через закінчення терміну зберігання поштового відправлення, матеріали справи також не містять, тоді, як на а.с.38 наявний поштовий конверт в якому вкладено копію оскаржуваного судового рішення, яка надсилалася судом відповідачем та була повернута поштою з вказівкою причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Отже, доказів належного інформування відповідачів про час і місце розгляду справи, матеріали справи не містять, тому колегія суддів у цій частині погоджується із доводами апеляційної скарги представника відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення та Правила надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно п.5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п.18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи зміст вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.24 Закону України «Про теплопостачання», обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, в свою чергу, суд вважає, що даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст.633 ЦК України.

Так, позивачем на підтвердження заявлених до відповідачів позовних вимог було надано наступні документи: довідка, в якій зазначено особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 (прізвище зазначено саме так, а не ОСОБА_4 ), зареєстровані особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 12.06.1992 син та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 28.11.2008 власник (а.с.4); розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 12.2015-02.2019 на суму7516,65 грн. (а.с.5); Акти про початок опалювального сезону та про закінчення опалювального сезону Всебратське-2 (а.с.6-12); конверт в якому вкладено Повідомлення відповідачів про наявність боргу станом на 01 березня 2019 року в розмірі 7516,65 грн. та необхідність його сплати протягом 14 днів з відміткою поштового відділення про повернення адресату КПТМ «Криворіжтепломережа»- «за закінченням терміну зберігання» (а.с.13-14).

Окремо слід зазначити, що позивачем, як у позовній заяві, так і в доданих до позову вищевказаних документах прізвища відповідачів зазначені, як ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 , у відповіді відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради на запит суду, також зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , також за цією адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20, 21).

Таким чином наявні у справі докази надані суду першої інстанції позивачем підтверджують факт реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 двох чоловіків батька та сина, які є споживачами комунальної послуги з постачання теплової енергії, батко ОСОБА_2 , як власник житла, син ОСОБА_1 , як зареєстрований у житлі власника (ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-Комунальні послуги».

Наданий представником відповідача Акт про не проживання ОСОБА_1 в квартирі з грудня 1995 року, складений мешканцями будинку АДРЕСА_4 де мешкає відповідач ОСОБА_2 , не є доказом того, що син власника житла, зареєстрований у цьому житлі не повинен сплачувати комунальні послуги, оскільки з місця реєстрації останній не знятий, а отже повинен сплачувати надані позивачем послуги.

Нарахування оплати за надану комунальну послугу проводились позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, які встановлені з 01.05.2015 року затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015; з 01.07.2016 затверджено постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 зі змінами згідно постанови НКРЕКП №1101 від 09.06.2016 з централізованого опалення; з 04.11.2016 року затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31.03.2015 зі змінами згідно постанови НКРЕКП №1782 від 06.10.2016р. з централізованого опалення; з 31.12.2017 року, згідно постанови від 28.12.2017 №1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року №1171», про, що зазначено у позовній заяві.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком по квартирі АДРЕСА_5 , яким підтверджено розмір боргу та факт часткового внесення за вказаний період оплати за комунальні послуги, зокрема у січні 2016 в сумі 269 грн., в червні 2016 року -1 грн., в листопаді 2016 року 1476 грн., в травні 2018 - 226,75 грн., в листопаді 2018 року -4001 грн.

При цьому, правильність нарахування суми боргу стороною відповідача не спростована, свого розрахунку заборгованості або її відсутності суду не надано.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведені заявлені позовні вимоги у порушенні відповідачами зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії і наявності у зв`язку з цим заборгованості, тоді, як стороною відповідача відсутність боргу не доведена тому вимога, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1 921,00 грн., сплачений останнім при подачі позову до суду (а.с.1).

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції правильне по суті рішення суду першої інстанції скасовано з підстав порушення норм цивільного процесуального закону неналежного повідомлення відповідачів та ухвалено таке ж саме рішення про задоволення позовних вимог, сплачений відповідачем судовий збір перерозподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за централізоване опалення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), у солідарному порядку, на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50099, місто Кривий Ріг, провулок Дежньова, буд. 9, р/р НОМЕР_3 ТВБВ № 10003/0547 філії Дніпропетровського ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482, ) суму боргу по оплаті за централізоване опалення в розмірі 7 516 грн 65 коп (сім тисяч п`ятсот шістнадцять гривень шістдесят п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), в рівних частинах з кожного, на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50099, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9, р/р НОМЕР_3 ТВБВ № 10003/0547 філії Дніпропетровського ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482, ) судові витрати у вигляді судового збору, у розмірі 1 921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає

Повний текст постанови складено 09 грудня 2021 року

Головуючий:

Судді: