Справа № 161/1812/20 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/111/21 Категорія: 37 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» (Далі-ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна») звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позов обґрунтовує тим, що 14.08.2019 року о 16.40 год. ОСОБА_1 в м. Ківерці по вул. Космонавтів, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 33023» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не перевірив технічний стан транспортного засобу, в результаті чого під час руху відбулось відпадання заднього лівого колеса, внаслідок чого відбулось ДТП, в результаті якого транспортний засіб марки «Volksvagen», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 31.1 ПДР України.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.09.2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1120989.

Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням № 25623 про настання події, а згодом 10.10.2019 року з заявою про виплату страхового відшкодування.

30.10.2019 року на підставі страхового акту № 25623/19 позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 68000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6790 від 30.10.2019 року.

ДТП відбулось внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання застрахованого ТЗ дійсним вимогам ПДР України, до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду у розмірі 68000,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача в його користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 68000,00 грн. та понесені судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення передчасним, несправедливим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, порушує його права, а тому просить рішення скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що 14.08.2019 року о 16.40 год. ОСОБА_1 в м. Ківерці по вул. Космонавтів, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 33023» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не перевірив технічний стан транспортного засобу, в результаті чого під час руху відбулось відпадання заднього лівого колеса, внаслідок чого відбулось ДТП, в результаті якого транспортний засіб марки «Volksvagen», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 31.1 ПДР України.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.09.2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1120989.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи від 10.10.2019 року, страхового акта № 25623/19 та розрахунку до нього, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 68000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6790 від 30.10.2019 року.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Прообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом «г» пункту 38.1.1 частини 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599ЦК України).

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини завдавача шкоди. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

У частинах четвертій, п`ятій статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2019 року, яка не оскаржувалась, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відтак, на підставі частини шостої статті 82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою для суду у цій справі.

Вказані обставини, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, свідчать, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання автомобіля «ГАЗ 33023», державний номерний знак НОМЕР_1 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» має право регресної вимоги про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки до ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Встановивши, що саме дії (бездіяльність) ОСОБА_2 щодо порушення Правил дорожнього руху, внаслідок яких від автомобіля під його керуванням під час руху відірвалось заднє ліве колесо, перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з настанням ДТП та спричиненням пошкоджень автомобілю «Volksvagen», д.н.з. НОМЕР_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди в порядку регресу.

Зазначене коресподується з Постановою Верховного Суду від 06 травня 2020 року, справа № 330/630/19 та Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року, справа № 742/3364/17.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді