КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/3591/21 Головуючий у суді І інстанції Шум Л.М.
У Х В А Л А

8 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Ігнатченко Н.В., суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 14 вересня 2021 року відповідачзвернулася з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України, та без додержання вимог статті 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року клопотання відповідача задоволено та поновлено їй строк на апеляційне оскарження рішення суду, втім апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме:подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та належним чином оформлену (виправлену) редакцію апеляційної скарги з копією скарги та доданих до неї матеріалів для позивача. Відповідачу при цьому роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Копія ухвали за поштовою адресою, вказаною в апеляційній скарзі, була вручена особисто ОСОБА_1 8 листопада 2021 року, про що свідчить повернуте до суду апеляційної інстанції рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог зазначеної ухвали 15 листопада 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява відповідача про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано квитанцію № 7441724 від 28 жовтня 2021 року про сплату судового збору за подання апеляційної скарги та уточнену редакцію апеляційної скарги з її копією.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/3591/21 на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали, а також повторно роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Постановляючи зазначену ухвалу, апеляційний суд вказав, що відповідач лише частково виправила недоліки апеляційної скарги, проте не надала належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі, тому вважав за доцільне продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, розмір і порядок сплати якого визначені в ухвалі від 11 жовтня 2021 року та наведено у цьому судовому рішенні.

Продовжуючи строк для усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що за змістом ухвали Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року, ураховуючи категорію спору, характер та кількісний вимір задоволених позовних вимог, розмір судового збору в даному випадку повинен становити 2 670,59 грн, який підлягав сплаті відповідачем на рахунок отримувача:UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812. У платіжному документі в обов`язковому порядку необхідно було зазначити призначення платежу: *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за а/с ОСОБА_1 на рішення від 16 червня 2021 року по справі № 759/3591/21, Київський апеляційний суд. Разом з тим, із надісланої на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху квитанції АТ «Сбербанк» № 7441724 від 28 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 454,00 грн судового збору, тобто за ставкою, яка застосовується для подання апеляційних скарг на ухвали судів першої інстанції. Окрім того, у призначенні платежі зазначено, що судовий збір сплачується за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , однак відсутні такі необхідні дані як судове рішення, за оскарження якого сплачується судовий збір, а також номер справи, в якій це рішення було ухвалено. Водночас, при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду та за відомостями ЄДРСР встановлено, що ОСОБА_1 є учасником декількох судових проваджень в інших справах, які перебувають на розгляді Київського апеляційного суду, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач надала платіжний документ про сплату судового збору, який вже був використаний при подачі іншої апеляційної скарги на ухвали судів першої інстанції. Ураховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/3591/21, оскільки відповідачем не надано належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Окрім того, апеляційний суд повторно чітко і однозначно навів в ухвалі від 22 листопада 2021 року норми Закону України «Про судовий збір», на підставі яких було проведено розрахунок суми судового збору, яка підлягала сплаті відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, вказав точну суму судового збору та порядок її сплати, а також про необхідність подання документів, що підтверджують сплату судового збору в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

Копію зазначеної вище ухвали ОСОБА_1 отримала поштою особисто 26 листопада 2021 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до Київського апеляційного суду.

6 грудня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява відповідача про надання додаткового строку для усунення недоліків апеляційної скарги, в якій остання знову просить урахувати суму сплаченого нею судового збору у розмірі 454,00 грн та відрахувати її від установленої судом суми 2 670,59 грн або чітко вказати номер справи, по якій був зарахований судовий збір по наданій квитанції.

Разом із тим, вищевказані обставини щодо урахування при вирішення питання про відкриття апеляційного провадження сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн, на які посилається відповідач, вже були викладені в попередній заяві та предметом судового розгляду і апеляційний суд визнав надану відповідачем на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху квитанцію АТ «Сбербанк» № 7441724 від 28 жовтня 2021 року неналежним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Встановлювати номер справи, по якій був зарахований судовий збір, сплачений стороною на власний розсуд і ризик без зазначення необхідних реквізитів (номера, рішення, тощо), до обов`язку суду не входить, адже в силу вимог частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Тобто, суд лише перевіряє, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Якщо ж заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

При цьому ОСОБА_1 як після залишення апеляційної скарги без руху, так і після продовження строків для усунення недоліків апеляційної скарги з ініціативи суду не надала документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених судом порядку і розмірі, хоча про всю необхідну для цього інформацію зазначалось в ухвалах апеляційного суду, що свідчить про свідому незацікавленість останньої в апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції та/або недобросовісне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Отже, вимоги ухвал апеляційного суду залишилися не виконаними, недоліки апеляційної скарги в частині сплати судового збору у встановлених порядку і розмірібез об`єктивних причин відповідачем не усунуто і обґрунтовані підстави для повторного надання додаткового строку для усунення недоліків апеляційної скарги згідно частини другої статті 127 ЦПК України відсутні.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (Рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Також Європейський Суд з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями частини шостої статті 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається скаржнику.

З урахуванням наведеного, оскільки у встановлений термін з моменту отримання копії ухвали про продовження процесуального строку вимоги ухвал апеляційного суду відповідачем не виконанні, недоліки апеляційної скарги не усунуто у повному обсязі, то відповідно до вимог статей 185, 357 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Разом з тим, право відповідача на апеляційний перегляд справи ніяким чином не порушено, оскільки вона не позбавлена можливості звернутися з апеляційного скаргою повторно на підставі частини восьмої статті 185 ЦПК Україниякщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючисьстаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тастаттями 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, якщо такі подавалися. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Роз`яснити скаржнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.А. Голуб

Д.О. Таргоній