Справа № 204/3275/21
Провадження № 2/204/1422/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернути належний йому на праві власності автомобіль Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначено, що він є власником автомобіля Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 , право власності на який 19 травня 2011 року Дніпропетровським відділом РЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області було зареєстровано за ним із видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . В 2016 році він передав зазначений транспортний засіб у користування рідному брату його дружини - відповідачу ОСОБА_3 . На той час в них склалися добрі стосунки, його фінансовий стан був задовільним. По роду своїй діяльності в той час він проживав в м. Івано-Франківськ, де був забезпечений іншим транспортним засобом. Належний йому автомобіль Hyundai Sonata він на той час не використовував, а тому він вважав за можливе надати вищевказаний транспортний засіб в користування ОСОБА_3 . Коли він переїжджав до м. Івано-Франківськ, він залишив належний йому вищезазначений автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 відповідачу ОСОБА_3 , дозволивши при цьому в разі необхідності експлуатувати автомобіль. При цьому правом розпорядження вищевказаним автомобілем ОСОБА_3 він не наділяв та не доручав йому відчужувати належне йому майно третім особам. В 2017 році у нього суттєво погіршились відносини з дружиною і вони припинили спільне проживання. Також, на фоні цього у нього погіршились відносини і з членами її родини, в тому числі і з її братом ОСОБА_3 , який почав уникати спілкування з ним, не відповідав на його телефонні дзвінки. При цьому належний йому вищевказаний автомобіль залишався в користуванні ОСОБА_3 . Намагаючись повернути належний йому автомобіль, він дізнався, що ще наприкінці 2016 року ОСОБА_3 в незаконний спосіб, без його дозволу та не маючи для цього повноважень переоформив вищевказаний належний йому автомобіль із проведенням реєстраційних дій Територіальним сервісним центром № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області на батька своєї дружини ОСОБА_5 . Оскільки перереєстрація автомобіля була незаконною, за його заявою, реєстраційна дія - перереєстрація транспортного засобу на нового власника - ОСОБА_5 Територіальним сервісним центром № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області була скасована, та відповідно поновлено його право власності на вказаний автомобіль. Однак, до цього часу відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 незаконно утримують автомобіль Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 , та в добровільному порядку належне йому майно повертати відмовляються. У серпні 2018 року відповідач ОСОБА_5 оскаржив вищенаведене рішення уповноваженого органу державної реєстрації транспорту до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа № 0440/6297/18). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні позову ОСОБА_5 було відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі № 0440/6297/18 провадження у адміністративній справі було закрито та роз`яснено, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. В подальшому, при розгляді справи в касаційній інстанції, Верховний суд дійшов висновку про те, що позивач, вимагаючи визнати реєстраційну дію щодо згаданого автомобіля неправомірною, намагається у такий спосіб захистити свої речові права на це майно у спорі з ним, отже, такий спір не може вважатися спором між учасниками публічно-правових відносин. Цьому спору притаманний приватно-правовий характер, тому він повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства. Його право власності на вищевказаний автомобіль відповідачами в порядку цивільного судочинства не оспорювалось. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до суду з цивільним позовом до нього про визнання за ними права власності на вищенаведений автомобіль не зверталися, оскільки розуміють, що він є законним власником вищевказаного автомобіля та усвідомлюють, що він не укладав з будь-ким угод про відчуження вищенаведеного автомобіля та не отримував будь від кого грошей за нього. Таким чином, вищенаведені особи фактично визнають його право власності на автомобіль, але не повертають його, продовжуючи незаконно утримувати в себе це майно та користуватися ним. У зв`яжу з викладеним, посилаючись на статтю 387 ЦК України позивач звернувся до суду з даним позовом.

08 червня 2021 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. Дійсно, в його користуванні на праві генеральної довіреності, сторонами якої були довіритель ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 (представник), перебував автомобіль марки Hyundai Sonata, vin НОМЕР_1 . Відповідно до вказаної довіреності він набув права від імені довірителя розпорядження вказаним транспортним засобом. На підставі вказаної генеральної довіреності, 28 грудня 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, у зв`язку з чим останній звернувся до Територіально сервісного центру № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області з проханням перереєстрації транспортного засобу на себе. 28 грудня 2016 року право власності на автомобіль Hyundai Sonata, vin НОМЕР_1 , було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5 07 липня 2018 року за зверненням начальника Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області вказана реєстрація була скасована. Вказана вимога була мотивована тим, що в рамках кримінального провадження № 0004100 від 04.12.2017 року, яке було розпочато за заявою ОСОБА_1 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання ОСОБА_6 завідомо підроблених документів від імені заявника, що призвело до незаконної перереєстрації майна, було проведено почеркознавчу експертизу підпису ОСОБА_1 в досліджуваній генеральній довіреності, відповідно до висновку якої, підпис на вказаній довіреності не належав ОСОБА_1 . На підставі чого Територіальним сервісним центру перереєстрація транспортного засобу скасована. Однак, з відповіді сервісного центру від 25.02.2021 року на запит ОСОБА_1 , що надано позивачем до позовної заяви не вбачається, що за останнім відновлено реєстрацію на транспортний засіб Hyundai Sonata, vin НОМЕР_1 . Тому він вважає, що позивач не має права власності на вищевказаний автомобіль та права вимоги до нього та відповідача ОСОБА_5 . Крім того, позивач не надав будь-яких доказів у кого все ж таки в користуванні знаходиться автомобіль. В той же час, звертаючись з дійсним позовом, позивач вводить суд в оману щодо дійсних обставин справи, зокрема, ним не надано до суду копію генеральної довіреності від 28 грудня 2016 року, а також не повідомлено суд, що кримінальне провадження № 0004100 від 04.12.2017 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку. Зокрема, приховано той факт, що в рамках даного кримінального провадження було проведено повторну почеркознавчу експертизу, за висновком якої встановлено належність підпису в спірній довіреності саме позивачу ОСОБА_1 , що призвело до необхідності дізнавача закрити кримінальне провадження. Вказана постанова сторонами не оскаржувалася та слідчим суддею чи прокурором не скасована. Зважаючи на те, що між ним та позивачем ОСОБА_1 виникли правовідносини щодо його представництва з приводу вчинення будь-яких дій з вказаним транспортним засобом, зокрема й щодо розпорядження автомобілем, ним 28 грудня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля з відповідачем ОСОБА_5 . Таким чином, ним на підставі закону та в межах наданих йому позивачем повноважень було вчинено відповідний правочин щодо відчуження спірного транспортного засобу, що свідчить про добросовісність набуття автомобіля ОСОБА_5 . Окремо звертає увагу суду, що на момент вчинення відповідного правочину, вказана довіреність не була припинена чи скасована. Таким чином, ним лише було здійснено дії представництва позивача щодо розпорядження від його імені транспортним засобом, вказаний транспортний засіб в його володінні не перебуває, а тому вимога позивача щодо повернення ним вказаного транспортного засобу є безпідставною та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Доказів незаконного утримання ним транспортного засобу стороною позивача не надано, в той час як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, звертає увагу суду, що про порушення свого права, на думку позивача, останній дізнався саме в грудні 2017 року, що вбачається із звернення ОСОБА_1 з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, який він просить застосувати в разі знаходження судом підстав для задоволення позову. У зв`язку з викладеним у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі.

22 червня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. ОСОБА_3 зазначає, що в його користуванні перебував належний позивачу автомобіль Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 на праві «генеральної довіреності», на підставі якої він нібито набув право як на користування так і на розпорядження вищевказаним автомобілем, та на підставі якої ОСОБА_3 переоформив автомобіль на батька своєї дружини - відповідача ОСОБА_5 . Однак, наведене не відповідає дійсності, оскільки він ніколи не оформлював довіреність на право розпорядження вищевказаним автомобілем на ім`я ОСОБА_3 , перереєстрація автомобіля на ОСОБА_5 була проведена на підставі завідомо підробленого документу - довіреності, що і стало в подальшому підставою для скасування вчиненої реєстраційної дії. З приводу вищезазначеного він звертався до правоохоронних органів та за його заявою було відкрито кримінальне провадження № 0004100. Ніяких повторних судово-почеркознавчих експертиз використаної ОСОБА_3 довіреності у вказаному кримінальному провадженні не проводилось та висновки, що дана довіреність є підробленою, не спростовані. Фактично, відповідачі не заперечують, що спірний автомобіль перебуває в їх володінні, а отже ця обставина не потребує доказування. Відповідач ОСОБА_5 незаконно, без відповідної правової підстави заволодів належним позивачу автомобілем Hyundai Sonata, оскільки відповідач ОСОБА_3 не мав права відчужувати вищевказаний автомобіль, про що було добре відомо як ОСОБА_3 так і ОСОБА_5 , оскільки вони фактично проживають разом. ОСОБА_5 , як батько дружини ОСОБА_3 , був чудово обізнаний про те, що вищевказаний автомобіль він надав ОСОБА_3 (який є рідним братом його колишньої дружини) виключно для користування, а правом на розпорядження транспортним засобом він його не наділяв. Після отримання доказів незаконного набуття права власності на автомобіль відповідачем ОСОБА_5 державна реєстрація набуття останнім права власності на належний йому автомобіль була скасована уповноваженою особою та анульовано документи, що стали підставою для проведення такої державної реєстрації (в т.ч. і договір купівлі-продажу), а отже він вважає, що саме момент скасування реєстрації права власності на належний йому автомобіль за відповідачем ОСОБА_5 відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства може бути визначений як момент, відколи він дізнався про порушення своїх прав, оскільки з моменту скасування державної реєстрації права власності та договору купівлі-продажу володіння належним йому автомобілем відповідачем ОСОБА_5 стало незаконним. Крім того, вважає, що в даному випадку також має місце не одночасне, а тривале порушення права позивача, оскільки відповідачі знаючи, що незаконно утримують належне йому майно, продовжують його утримувати та відмовляються повертати таке майно в добровільному порядку. У зв`язку з викладеним просив відхилити заперечення відповідача ОСОБА_3 , викладені у відзиві на позовну заяву, як необґрунтовані.

Позивач та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позовну заяву задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні додатково пояснив, що у 2016 році він просто передав ОСОБА_3 технічний паспорт на спірний автомобіль та дозволив останньому користуватись автомобілем. Перереєстрація спірного автомобіля на відповідача ОСОБА_5 відбулась ще в той час, коли відносини між ним та ОСОБА_3 були добрими. Довіреності на ім`я ОСОБА_3 з правом продажу спірного автомобіля він не надавав, грошові кошти не отримував. З осені 2017 року вони з ОСОБА_3 посварились, а також він посварився з дружиною та іншими членами родини.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позову заперечувала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні 05 жовтня 2021 року позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Додатково пояснив, що позивач ОСОБА_1 є колишнім чоловіком його рідної сестри. ОСОБА_1 надав йому довіреність на спірний автомобіль з правом продажу, який він 28 грудня 2016 року продав своєму тестю - ОСОБА_5 . По суті він разом з батьком своєї дружини купили автомобіль у позивача та передали йому у грудні 2016 року за нього 16 000,00 доларів США, що також можуть підтвердити свідки. З 2017 року спірним автомобілем він не користується. На теперішній час з ОСОБА_5 він не спілкується, відносини між ними погіршились. Де на теперішній час знаходиться спірний автомобіль йому не відомо. З ОСОБА_1 він разом працював, у серпні 2017 року з Івано-Франківська він поїхав. ОСОБА_1 бачив спірний автомобіль з новим номерним знаком, однак ніяких питань у нього не виникало.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 19 травня 2011 року за позивачем ОСОБА_1 було зареєстровано транспортним засіб Hyundai Sonata, 2011 року випуску, світло-сірого кольору, VIN-код НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

З відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) № 31/4-1242-К-18 від 25 лютого 2021 року вбачається, що 28 грудня 2016 року транспортний засіб Hyundai Sonata, VIN-код НОМЕР_1 , було перереєстровано на нового власника згідно договору купівлі-продажу № 1242/2016/268631 від 28 грудня 2016 року (а.с. 21).

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, судом встановлено та визнавалось сторонами, що договір купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу № 1242/2016/268631 від 28 грудня 2016 року був укладений відповідачем ОСОБА_3 , як особою, що діє на підставі довіреності від 22 грудня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованої в реєстрі за № 11366, виданої від імені ОСОБА_1 (продавець) (а.с. 67) та відповідачем ОСОБА_5 (покупець).

У зв`язку з перереєстрацію транспортного засобу Hyundai Sonata, 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , на нового власника - відповідача ОСОБА_5 , Територіальним сервісним центром МВС № 1242 останньому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , реєстраційний номер автомобіля змінено на НОМЕР_6 (а.с. 9).

ОСОБА_1 звернувся до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який 28 грудня 2016 року, використовуючи завідомо підроблені документи від імені заявника, а саме нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження автомобілем заявника Hyundai Sonata, 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , вчинив незаконні дії з перереєстрації вказаного автомобіля, у зв`язку з чим 04 грудня 2017 року Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004100, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, що вбачається з постанови начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Кірілах Л.О. про закриття кримінального провадження від 09 листопада 2020 року (а.с. 44-45), а також з Вимоги начальника СВ Соборного ВП ДВП ГУПН в Дніпропетровській області № 45.5/7899 від 06 грудня 2017 року (а.с. 112).

07 липня 2018 року було скасовано перереєстрацію автомобіля Hyundai Sonata, 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 згідно висновку ТСЦ № 1242 РСЦ МВС 31/4-1242-936 від 05 липня 2018 року, що вбачається з листа Територіального сервісного центру МВС № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) № 31/4-1242-К-18 від 25 лютого 2021 року (а.с. 21).

З наявних у справі матеріалів вбачається, що 20 серпня 2018 року ОСОБА_7 звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального сервісного центру № 1242 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив: визнати реєстраційну дію «502 - Скасування перереєстрації», здійсненну уповноваженою особою Територіального сервісного центу № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області, стосовно автомобіля Hyundai Sonata, державний знак НОМЕР_6 , vin НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 07 липня 2018 року - незаконною; відновити запис щодо реєстрації (перереєстрації) автомобіля Hyundai Sonata, державний знак НОМЕР_6 , vin НОМЕР_1 за ОСОБА_5 ; внести відомості (реєстраційний запис) щодо обтяження автомобіля Hyundai Sonata, державний знак НОМЕР_6 , vin НОМЕР_1 шляхом накладення заборони на відчуження у відповідності до записів державного реєстру обтяжень рухомого майна № 55977128, від 11.06.2018 року. Однак, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі № 0440/6297/18 у задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_7 було відмовлено (а.с. 10-13).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року по справі № 0440/6297/18 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року було скасовано. Провадження в адміністративній справі № 0440/6297/18 закрито. Роз`яснено, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 14-16). Підставою для скасування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року стало те, що спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про скасування реєстрації права власності на автомобіль безпосередньо пов`язане із захистом цивільного права у спорі щодо права власності на транспортний засіб. Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на майно з дотриманням реєстратором (ТСЦ № 1242) вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог визнання реєстраційної дії незаконною, відновлення запису щодо реєстрації автомобіля, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 0440/6297/18 постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року було залишено без змін (а.с. 17-20).

Звертаючись у травні 2021 року до суду з даним позовом ОСОБА_1 , посилаючись на вимоги статті 387 ЦК України, просив зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернути йому автомобіль Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 , посилаючись на те, що перереєстрацію даного автомобіля на ОСОБА_5 було скасовано, та вважаючи, що позивач ОСОБА_1 на теперішній час є власником даного автомобіля.

Так, відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, з аналізу змісту статті 387 ЦК України вбачається, що витребувати майно в даному випадку має право лише власник такого майна.

Однак, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що на теперішній час він є власником автомобіля Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 , є помилковими та такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як вже було зазначено вище, 28 грудня 2016 року ОСОБА_3 , як особою, що діяла на підставі довіреності від 22 грудня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованої в реєстрі за № 11366, виданої від імені ОСОБА_1 (продавець), та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу № 1242/2016/268631 від 28 грудня 2016 року автомобіля Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 .

При цьому, Цивільним кодексом України закріплено презумпцію правомірності правочину. Так, відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

З аналізу вказаних норм вбачається, що право власності у особи виникає саме на підставі правочину (в даному випадку договору купівлі-продажу транспортного засобу) та такий правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що договір купівлі-продажу № 1242/2016/268631 від 28 грудня 2016 року автомобіля Hyundai Sonata, був визнаний судом недійсним, а також відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що недійсність даного договору встановлена законом.

Так само позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що довіреність від 22 грудня 2016 року, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованої в реєстрі за № 11366, яка за своїм змістом теж є правочином, на теперішній час визнана судом недійсною у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу № 1242/2016/268631 від 28 грудня 2016 року автомобіля Hyundai Sonata недійсним не визнавався та позивачем ОСОБА_1 під час розгляду даної справи такі позовні вимоги заявлені не були, суд зазначає, що власником автомобіля Hyundai Sonata, світло-сірого кольору, 2011 року випуску, vin НОМЕР_1 , на теперішній час залишається ОСОБА_5 .

Щодо тверджень позивача ОСОБА_1 про те, що у зв`язку зі скасуванням Територіальним сервісним центром № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області перереєстрації транспортного засобу на нового власника - ОСОБА_5 , було поновлено і право власності позивача ОСОБА_1 на спірний автомобіль, то такі твердження є помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України з огляду на наступне.

Так, дійсно, 07 липня 2018 року було скасовано перереєстрацію автомобіля Hyundai Sonata, 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 згідно висновку ТСЦ № 1242 РСЦ МВС 31/4-1242-936 від 05 липня 2018 року.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Отже, реєстрація (перереєстрація) автомобіля, а не права власності на нього, є лише реєстраційною дією, яка проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС для здійснення контролю та ведення обліку транспортних засобів.

При цьому особливу увагу слід звернути на те, що територіальними органами з надання сервісних послуг МВС проводиться державна реєстрація саме транспортних засобів, а не права власності на них.

Реєстрація/перереєстрація автомобіля є наслідком (завершальним етапом) набуття речових прав (зокрема права власності), з яким пов`язується дата виникнення в особи права на це майно (як умови його реалізації), однак не є підставою виникнення цих (речових) прав. Таких висновків дійшов і Верховних Суд у своїй постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 0440/6297/18, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 17-20). У вказаній постанові Верховний Суд зауважував, що скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів. Вирішуючи питання про правомірність перереєстрації автомобіля (марки «Hyundai» моделі «Sonata», державний знак НОМЕР_6 , vin НОМЕР_1 ) на ОСОБА_1 потрібно, насамперед, з`ясувати зміст його ( ОСОБА_1 ) речових прав та прав інших осіб на це майно.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що 07 липня 2018 року уповноважена особа Територіального сервісного центру МВС № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області скасувала саме реєстраційну дію - «перереєстрацію автомобіля Hyundai Sonata, 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , на нового власника - ОСОБА_5 ».

Однак, суд звертає увагу, що скасування реєстраційної дії (перереєстрації автомобіля на нового власника) не тягне за собою наслідком скасовування і права власності на такий автомобіль. Отже, після скасування 07 липня 2018 року перереєстрації автомобіля Hyundai Sonata, 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , право власності ОСОБА_5 на даний автомобіль скасовано не було, а отже і не було поновлено право власності ОСОБА_1 на даний автомобіль.

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_1 про те, що на теперішній час він є власником спірного автомобіля Hyundai Sonata зводяться до помилкового тлумачення ним норм чинного законодавства України, є безпідставними та недоведеними, а тому судом до уваги не беруться та відхиляються.

Суд зазначає, що для встановлення передбачених законом підстав з метою витребування спірного автомобіля (який належав позивачу), з чужого незаконного володіння відповідача, та застосування способу захисту прав позивача у вигляді віндикації, необхідним є доведення позивачем для встановлення судом факту недійсності довіреності від 22 грудня 2016 року та вирішення питання щодо правомірності (дійсності) укладеного договору купівлі-продажу № 1242/2016/268631 від 28 грудня 2016 року, на підставі якого відбулись реєстраційні дії у ТСЦ. Однак, позивачем позовні вимоги про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними не заявлялися.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 заперечував також щодо видання та підписання ним довіреності від 22 грудня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованої в реєстрі за № 11366, виданої від його імені на ім`я ОСОБА_3 , на право представляти інтереси ОСОБА_1 з питань, пов`язаних з експлуатацією та укладенням договорів купівлі-продажу, міни, оренди, застави в забезпечення будь-яких зобов`язань та будь-яких інших правочинів щодо транспортного засобу Hyundai Sonata, 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 (а.с. 67).

Однак, суд звертає увагу на те, що до теперішнього часу вищевказана довіреність так і не була відізвана ОСОБА_1 , а також недійсною не визнавалась.

Судом встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0004100 від 04 грудня 2017 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відкритого за заявою ОСОБА_1 тричі проводились судово-почеркознавчі експертизи підпису та почерку, що зроблені від імені ОСОБА_1 на довіреності від 22 грудня 2016 року, посвідченій приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованій в реєстрі за № 11366.

Так, згідно висновку експерта № 28/1.1/38 від 05 лютого 2018 року, складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішній справ України Соколенко Л.О., підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис « ОСОБА_1 » в довіреності серії НВІ № 993712 від 22 грудня 2016 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 99-104).

При цьому, згідно висновку експерта № 836-20 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0004100 від 13 березня 2020 року, складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Ус Д.О., підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» довіреності від 22.12.2016 - виконаний самим ОСОБА_1 (а.с. 105-111).

Крім того, згідно висновку експертів № 3645-20 від 13 листопада 2020 року за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0004100, складеного судовими експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Соломаха Ю.В. та ОСОБА_9 : підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис: «(Конвай А.А)», розташовані в графі «Підпис» другого примірника довіреності від імені ОСОБА_1 , що посвідчена 22.12.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрована в реєстрі за № 11366 (виконаний без застосування нотаріального бланку), - виконані самим ОСОБА_1 ; підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис: « ОСОБА_1 », розташовані в графі «Підпис» першого примірника довіреності від імені ОСОБА_1 , що посвідчена 22.12.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрована в реєстрі за № 11366 (виконаний на нотаріальному бланку серії НВІ -93712), - виконані самим ОСОБА_1 ; підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис: «Конвай А.А», розташовані на 84 аркуші в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (справа № 02-33 том № 14) за 2016 рік приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за номером нотаріальної дії № 11366 від від 22.12.2016, - виконані самим ОСОБА_1 (а.с. 78-98).

Отже, судом встановлено, що висновок експерта № 28/1.1/38 від 05 лютого 2018 року повністю суперечить висновку експерта № 836-20 від 13 березня 2020 року та висновку експертів № 3645-20 від 13 листопада 2020 року.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При цьому, у пункті 2 частини 1 статті 103 ЦПК України закріплено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Оскільки для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у даній справі, в тому числі для встановлення факту того чи підписував ОСОБА_1 довіреність від 22 грудня 2016 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстровану в реєстрі за № 11366, необхідним є наявність спеціальних знань, а наявні в матеріалах справи висновки експертів повністю суперечать один іншим двом, що викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності складених експертами висновків, судом під час розгляду справи було роз`яснено позивачу право на звернення до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Однак, позивач таким правом не скористався, клопотання про призначення судової експертизи не заявив наполягаючи на тому, що наявних в матеріалах справи висновків експерта достатньо.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України, про що зазначено у частині 7 статті 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

У зв`язку з викладеним, оскільки наявні в матеріалах справи висновки експертів № 28/1.1/38 від 05 лютого 2018 року, № 836-20 від 13 березня 2020 року та № 3645-20 від 13 листопада 2020 року містять протиріччя та суперечать один іншим двом, суд оцінює їх критично та до уваги не бере.

Також судом встановлено, що постановою начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Кірілах Л.О. від 09 листопада 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004100 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) (а.с. 44-45).

Повертаючись до вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідачів повернути йому автомобіль Hyundai Sonata, vin НОМЕР_1 , суд також зазначає, що віндикаційний позов - це вимога не володіючого власника до незаконного володільця про витребування майна (статті 387 ЦК України). При цьому, віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, оскільки він пред?являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що в нього є право приналежності, що може бути підтверджено правовстановлюючими документами, а також показаннями свідків і інших письмових доказів. Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів).

Однак, оскільки скасування реєстраційної дії (перереєстрації автомобіля на нового власника) не скасовує право власності на такий автомобіль, враховуючи, що після скасування 07 липня 2018 року перереєстрації автомобіля Hyundai Sonata, VIN-код НОМЕР_1 , право власності ОСОБА_5 на даний автомобіль скасовано не було (оскільки правочин на підставі якого він набув право власності недійсним не визнаний) та на теперішній час власником спірного автомобіля є відповідач ОСОБА_5 , а не позивач ОСОБА_1 , суд приходить до переконливого висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді віндикації заявлений передчасно (до визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу № 1242/2016/268631 від 28 грудня 2016 року автомобіля Hyundai Sonata), а отже на теперішній час відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере та відхиляє, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то судові витрати позивача по даній справі підлягають віднесенню за його рахунок.

На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 328, 387, 655 Цивільного кодексу України та керуючись 2, 4, 81, 82, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез