Номер провадження: 22-ц/813/1904/21
Номер справи місцевого суду: 522/4249/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дрішлюка І.А., Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.А.,

у судовому засіданні переглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності та зобов`язання привести приміщення у попередній стан,-

в с т а н о в и в:

14 березня 2019 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», за яким просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Одеської області Бондаря О.М. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис про право власності №24144689 на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, заг. пл. 37 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану та у відповідності до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. по справі №2-13372/10 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за №32631506 від 22.12.2011р., обґрунтовуючи вимоги позову тим, що на підставі наказу Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/162 ДАБК від 02.01.2018р. та звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (звернення ОСОБА_2 від 23.10.2018р.) проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою об`єкта: АДРЕСА_2 та було видано направлення для проведення позапланового заходу №001450 від 25.10.2018р. зі строком дії з 25.10.2018р. до 02.11.2018р..

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. по справі №2-13372/10 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за №32631506 від 22.12.2011р., належало приміщення одноповерхового флігелю площею 27,0 кв.м., який розташовано на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2 . У подальшому, відповідачем були виконанні будівельні роботи із реконструкції вищевказаного приміщення одноповерхового флігелю площею 27,0 кв.м., під житлову квартиру АДРЕСА_3 зі збільшенням загальної площі до 37,0 кв.м. за рахунок прибудинкової території, що зафіксовано фотознімками. При цьому, така реконструкція була здійснена відповідачем без отримання права на виконання таких робіт, чим порушені норми ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011р..

У подальшому, відповідно до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 26 грудня 2017 року за відповідачем було зареєстровано право власності на реконструйований об`єкт на підставі технічного звіту б/н від 12.12.2017р., виданого експертом Гузєвим І.А., рішення Приморського районного суду м. Одеси за №2-13372/10 від 23.12.2010р., технічного паспорту №б/н від 14.12.2017р. та довідки №150 від 14.12.2017р., виданих ПП «Технік Проект» за підписом експерта Науменко Т.В.. При цьому, посилались на те, що у відповідача відсутні належні документи на підтвердження присвоєння адреси вищевказаному об`єкту, а державним реєстратором дані обставини на виконання п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 перевірені не були. Отже, вважають, що державний реєстратор провів спірну державну реєстрацію права власності, не маючи для цього правових підстав, надавши об`єкту самочинного будівництва без документа про готовність до експлуатації, без документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомості майна адреси статус приватної власності.

Посилались на те, що визнання та підтвердження державою факту набуття особами права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є неприпустимим та суперечить вимогам чинного законодавства. За цим фактом відносно відповідачки було складено акт, протокол та припис від 02.11.2018р., які направлені були рекомендованим листом із повідомленням. 15 листопада 2018 року за розглядом справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було прийнято постанову №808/18, якою відповідачку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення. Вказана постанова також була направлена відповідачу поштовим зв`язком.

У подальшому, через не надання відповідачем пояснень щодо виконання вимог припису від 02.11.2018р., на підставі наказу Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/1 ДАБК від 02.01.2019р. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою об`єкта: АДРЕСА_2 . Управлінням ДАБК Одеської міської ради було видано направлення для проведення позапланового заходу №000008 від 02.01.2019р. зі строком дії з 02.01.2019р. по 04.01.2019р.. Перевірку виконання вимог припису від 02.11.2018р. Управлінням ДАБК Одеської міської ради здійснено 04.01.2019р. та на момент виїзду на місце встановлено, що самочинно реконструйований об`єкт не приведено у відповідність до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. по справі №2-13372/10 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за №32631506 від 22.12.2011р.. За цим фактом представником Управління ДАБК Одеської міської ради складено акт №000008 та протокол про адміністративне правопорушення від 04.01.2019р.. За розглядом справи про адміністративне правопорушення 18.01.2019р. Управлінням ДАБК Одеської міської ради відносно ОСОБА_1 винесено постанову №035/19 від 18.01.2019р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, якою відповідачку було визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. При цьому, при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була присутня та до усних пояснень надала заяву, згідно якої свою вину в правопорушенні визнала.

Представник позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Картавцева А.М., в судовому засіданні від 20.02.2020р. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилалась на те, що відповідачем здійснено реконструкцію приміщення флігеля та виконано роботи із збільшенням площі за рахунок прибудинкової території. У подальшому здійснено реєстрацію реконструйованого приміщення як квартири та право власності на неї було зареєстровано за відповідачкою, між тим документів на проведення таких будівельних робіт відповідачем отримано не було та будівництво фактично є самочинним.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили та заяв по суті справи до суду не надали.

Рішенням Приморського районного суду від 20 лютого 2020 року позов Управління ДАБК ОМР до ОСОБА_1 , КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності та зобов`язання привести приміщення у попередній стан задоволено частково. Суд скасував запис про право власності №24144689 на квартиру об`єкт житлової нерухомості, заг. пл.. 37 кв.м.. розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язав ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану та у відповідності до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. по справі №2-13372/10 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «ОМБТІ та РОН» за №32631506 від 22.12.2011р.. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розгляд справи призначено на 03 лютого 2021 року, однак відповідно до розпорядження голови Одеського апеляційного суду про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року №12, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в м. Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки: помаранчевий або червоний, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 лютого 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

За положеннями частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка

здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина сьома статті 376 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року (надалі - Закон №3038-VI), у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 Закону №3038-VIвзаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 Закон №3038-VI дає підстави для висновку, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з невиконанням припису.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/162 ДАБК від 02.01.2018р. та звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (звернення ОСОБА_2 від 23.10.2018р.) проведено позапланову перевірку щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою об`єкта: АДРЕСА_2 .

Управління ДАБК Одеської міської ради було видано направлення для проведення позапланового заходу №001450 від 25.10.2018р. зі строком дії з 25 жовтня 2018 року до 02 листопада 2018 року.

Перевіркою встановлено, що відповідачці ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. по справі №2-13372/10 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «ОМБТІ та РОН» за №32631506 від 22.12.2011р., належало приміщення одноповерхового флігелю площею 27,0 кв.м., розташованого на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 1618). У подальшому, відповідачем були виконанні будівельні роботи із реконструкції вищевказаного приміщення одноповерхового флігелю площею 27,0 кв.м., під житлову квартиру АДРЕСА_3 зі збільшення загальної площі до 37,0 кв.м. за рахунок прибудинкової території, що зафіксовано працівниками Управління відповідними фотознімками (а.с. 19).

14 грудня 2017 року ТОВ «Технік Проект» було виготовлено на ім`я ОСОБА_1 технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 21-23), згідно якого загальна площа квартири склала 37,0 кв.м..

ТОВ «Технік Проект» 14.12.2017р. видало ОСОБА_3 довідку №150 (а.с. 24), згідно якої зазначено, що на підставі технічного звіту №328/17 від 12.12.2017р. встановлена можливість зміни функціонального призначення вказаного об`єкту (одноповерхового флігелю площею 27,0 кв.м., розташованого на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2 ) під квартиру. У довідці також зазначено, що об`єкт житлової нерухомості, інвентаризація якого проведена, фактично являє собою квартиру та загальна площа об`єкту після зміни його функціонального призначення збільшена до 37,0 кв.м. за рахунок демонтажу внутрішніх перегородок та за рахунок уточненні лінійних розмірів об`єкту, що не є самочинним.

На підставі вказаного технічного звіту б/н від 12.12.2017р., виданого експертом Гузєвим І.А., рішення Приморського районного суду м. Одеси за №2-13372/10 від 23.12.2010р., технічного паспорту №б/н від 14.12.2017р. та довідки №150 від 14.12.2017р., виданих ПП «Технік Проект» за підписом експерта Науменко Т.В., державним реєстратором КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондарем О.М. 18 грудня 2017 року за відповідачкою ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказану квартиру, заг. пл. 37 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер рішення 38950196, номер запису про право власності 24144689).

Згідно із акту №001450 від 02.11.2018р., складеного працівниками Управління ДАБК ОМР, відповідачка ОСОБА_1 виконала будівельні роботи із реконструкції приміщення одноповерхового флігелю, пл. 27,0 кв.м., під житлову квартиру АДРЕСА_3 зі збільшенням загальної площі до 37,0 кв.м. за рахунок прибудинкової території, без отримання права на виконання таких робіт, чим порушені норми ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13 квітня 2011 року.

За цим фактом відносно ОСОБА_1 головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління ДАБК Одеської міської ради Лисим С.О. 02.11.2018р. було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП (а.с. 48-53) та винесено припис, яким зобов`язано відповідачку набути в установленому законом порядку право на виконання будівельних робіт за даною адресою та ввести реконструйований об`єкт в експлуатацію або привести самочинно реконструйований об`єкт до попереднього стану у відповідності до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. по справі №2-13372/10 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «ОМБТІ та РОН» за №32631506 від 22.12.2011р., в термін до 02.01.2019р. (а.с. 54-57).

Даний акт, протокол про адміністративне правопорушення та припис від 02 листопада 2018 року направлялись відповідачці поштою (номер поштового відправлення 600).

15 листопада 2018 року за розглядом справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 заступником начальника Управління ДАБК Одеської міської ради Якименко Р.К. було прийнято постанову №808/18, якою відповідачку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 10 200 грн. (а.с. 52-66).

Вказана постанова також була направлена відповідачу поштовим зв`язком (номер поштового відправлення 765 від 15 листопада 2018 року) та була отримана відповідачкою 10 грудня 2018 року.

У подальшому, через не надання відповідачем пояснень щодо виконання вимог припису від 02.11.2018р., на підставі наказу Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/1 ДАБК від 02.01.2019р. головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління ДАБК Одеської міської ради Лисим С.О. проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою об`єкта: АДРЕСА_2 , та необхідності перевірки виконання вимог припису Управління №686/18 від 02 листопада 2018 року.

Управління ДАБК Одеської міської ради було видано направлення для проведення позапланового заходу №000008 від 02.01.2019р. зі строком дії з 02 січня 2019 року по 04 січня 2019 року.

Перевірку виконання вимог припису від 02.11.2018р. Управління ДАБК Одеської міської ради здійснено 04.01.2019р. та на момент виїзду на місце встановлено, що самочинно реконструйований об`єкт не приведено відповідачкою ОСОБА_1 у відповідність до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. по справі №2-13372/10 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за №32631506 від 22.12.2011р., чим порушено абз. 3 п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» за №553 від 23.05.2011р..

За цим фактом представником Управління ДАБК Одеської міської ради складено акт №000008 та протокол про адміністративне правопорушення від 04.01.2019р. (а.с. 74-96).

Акт та протокол про адміністративне правопорушення були направлені відповідачу поштою (номер поштового відправлення 182) та були отриманні останню 09 січня 2019 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 98).

За розглядом справи про адміністративне правопорушення 18.01.2019р. заступником начальника Управління ДАБК Одеської міської ради Якименко Р.К. відносно відповідачки ОСОБА_1 винесено постанову №035/19 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, якою відповідача було визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. (а.с. 101-104). При цьому, при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення відповідачки ОСОБА_1 була присутня та до усних пояснень надала заяву, згідно якої свою вину в правопорушенні визнала (а.с. 105-106).

При цьому, у відповідачки ОСОБА_1 відсутні належні документи на підтвердження присвоєння адреси вищевказаному об`єкту, а державним реєстратором дані обставини на виконання п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 перевірені не були.

Задовольняючи позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_4 здійснено будівельні роботи із реконструкції вищевказаного приміщення одноповерхового флігелю площею 27,0 кв.м., під житлову квартиру АДРЕСА_3 зі збільшенням загальної площі до 37,0 кв.м. за рахунок прибудинкової території, без відповідних дозвільних документів. Державний реєстратор провів спірну державну реєстрацію права власності, не маючи для цього правових підстав, надавши об`єкту самочинного будівництва без документа про готовність до експлуатації, без документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомості майна адреси статус приватної власності.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись в повному обсязі неможливо, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного а вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно із частиною 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа учасник приватноправових відносин. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом (пункт 5 частини першої статті 19 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «публічно-владні управлінські функції», то у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України термін «публічно-» означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу; зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції це основні напрями діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» № 687-XIV від 20 травня 1999 року (наділ Закону N 687-XIV) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно із частинами другою та третьою статті 10 Закону № 687-XIV державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року (надалі - Закон № 3038-VI), зокрема центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Частиною третьою статті 6 Закону N 3038-VI визначені органи архітектурно-будівельного контролю, до яких належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, установлених Законом № 3038-VI.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 41 Закон № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, зупинення підготовчих та будівельних робіт; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Звертаючись до суду із позовом, Управління ДАБК Одеської міської ради підставою вимоги зазначило те, що між тим, як вбачається з позову, та акту №001450 від 02.11.2018р., складеного працівниками Управління ДАБК Одеської міської ради, ОСОБА_1 виконала будівельні роботи із реконструкції приміщення одноповерхового флігелю, пл.. 27,0 кв.м., під житлову квартиру АДРЕСА_3 зі збільшення загальної площі до 37,0 кв.м. за рахунок прибудинкової території, без отримання права на виконання таких робіт, чим порушені норми ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011р.. Відтак, має місце самовільне зайняття земельної ділянки, а будівництво є самовільним. За невиконання приписів Управління ДАБК Одеської міської ради приведення реконструйованого приміщення в первісний відповідачка ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розглядаючи аналогічну справу Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №522/4727/16 (провадження №61-20882св18) зробив наступний правовий висновок: «позов Одеської міської ради про знесення самочинного будівництва обумовлений реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже, і публічно-правову природу таких правовідносин.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року

у справі №1519/2-787/11 (провадження №14-48цс18), від 11 квітня 2018 року у справі №161/14920/16-а (провадження №11-251апп18), від 28 листопада 2018 року у справі№369/13415/17 (провадження №14-469цс14), від 22 квітня 2019 року у справі №369/3043/17-ц (провадження №14-156цс19) викладено висновки про те, що спори,які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими, а тому спори за зверненням суб`єкта владних повноважень (виконавчого органу міської ради, органу державного архітектурно-будівельного контролю) про знесення самочинного будівництва підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Якщо спір, який є предметом розгляду, не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування, то справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Колегія суддів вважає, що спір у цій справі, який виник за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовим. З урахуванням положень частини третьої статті 6, пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України цей спір належить до спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства».

Аналогічний правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2019 року №520/4416/16 (провадження №61-34503св18), від 23 жовтня 2019 року у справі №520/4414/16 (провадження №61-3450св18) та від 22 квітня 20202 року у справі №500/1938/16 (провадження №61-8530св18).

За таких підстав, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта владних повноважень, який звернувся до суду із позовом про приведення самочинно реконструйованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану, відповідно до наведеного вище припису закону, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами 1 та 2 статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

На підставі наведеного, колегія судів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа за вказаним позовом закриттю.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору у розмірі 3 118,50 гривень за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, на підставі зазначеного з ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ч. ч. 1, 2 ст. 377, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності та зобов`язання привести приміщення у попередній стан закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 3 118,50 гривень на розрахунковий рахунок: Отримувач коштів: ГУК в Од.обл./Малиновськ. р-н/22030101. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526. Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.). Код банку отримувача (МФО): 899998. Рахунок отримувача: UA0015757. Код класифікації доходів бюджету: 22030101. Призначення платежу*;101_______(реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр); Судовий збір, за позовом ____________(ПІБ чи назва установи організації), Одеський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 08 лютого 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік