Справа № 308/2745/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А., Кондор Р.Ю.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року та на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року, головуюча суддя Шумило Н.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільків Микола Миколайович, звернувся до суду з позовом, в якому збільшивши позовні вимоги, просить стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 43 691 грн. 37 коп., що складається з наступного: 25 038,00 грн. - моральної шкоди, 14 036,00 грн. - витрат на поховання, 2267,38 грн. - пеня, 562,02 грн. - 3% річних та 1787,97 грн. - інфляційні втрати та судові витрати. Крім того просить стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 96, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) відшкодування у розмірі 43691 (сорок три тисячі шістсот дев`яносто одну) грн. 37 коп., що складається з наступного: 25 038,00 грн. - моральної шкоди, 14 036,00 грн. - витрат на поховання, 2267,38 грн. - пеня, 562,02 грн. - 3% річних та 1787,97 грн. - інфляційні втрати.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року заяву адвоката Ільків М.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду ТДВ «СК «Гардіан» подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представник позивача Ільків М.М. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 22.11.2019 року по вул. Центральній у с. Тийглаш Ужгородського району Закарпатської області трапилась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_4 , внаслідок якої ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Представник позивача ОСОБА_5 03.07.2020 року направив ТДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 7-8).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданого 08.01.1981 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб 08.01.1981 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - « ОСОБА_1 », дружині - « ОСОБА_4 ».

Довідкою сільського голови Тийглаською сільською радою від 28.11.2019р. підтверджується, що ОСОБА_1 проживав разом та вели спільне господарство з дружиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , до настання ДТП, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 25.11.2019 року.

Згідно із свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 25.11.2019 року виданого виконавчим комітетом Тийглаською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копією товарного чеку від 25.11.2019 р. виданого ФОП ОСОБА_8 підтверджено витрати ОСОБА_1 на поховання в розмірі 39080,00 грн.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.11.2019 року підтверджується, що відомості про кримінальне провадження за № 0001404 внесено до ЄРДР за ч.2 ст. 286 КК України.

21.05.2020 року МТСБУ направлено ОСОБА_1 лист про відмову у відшкодуванні шкоди та запропоновано звернутися із заявою до ТДВ «СК «Гардіан» щодо відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до копії Полісу №АО1445115 станом на 22.11.2019 транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», державний номер НОМЕР_4 був застрахований в ТДВ «СК «Гардіан».

10.08.2020 р. представником позивача ОСОБА_5 направлено заяву ТДВ «СК «Гардіан» про долучення документів до заяви про виплату страхового відшкодування, а саме постанову про закриття кримінального провадження від 30.04.2020 року.

Відповідно до постанови старшого слідчого ВРЗ у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області про закриття кримінального провадження від 30.04.2020 року, згідно якої кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001404 від 23.11.2019 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Листом №06/11/20/1 від 06.11.2020 року, який направлено на адресу представника позивача підтверджується, що ТДВ «СК «Гардіан» зазначило, що відсутні правові підстави для визнання заявленої події страховою та здійснення виплати страхового відшкодування.

Згідно листа №10/12/20/3 від 10.12.2020 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомило про повторний розгляд заяви про виплату страхового відшкодування та про прийняття рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 46806,90 грн.

11.12.2020 року представником позивача ОСОБА_5 направлено ТДВ «СК «Гардіан» запит про надання розрахунку страхової виплати.

19.01.2021 року представником позивача ОСОБА_5 направлено ТДВ «СК «Гардіан» заяву про долучення документів та про здійснення виплату страхового відшкодування для ОСОБА_1 - витрати на спорудження пам`ятника в розмірі 33 000,00 грн.

Згідно копії товарного чеку від 25.11.2020 року та накладної №35 від 26.11.2020 року ОСОБА_1 здійснив оплату за виготовлення надмогильного пам`ятника в розмірі 33 000,00 грн.

Копією платіжного доручення №5793 від 10.12.2020 р. підтверджується, що ТДВ «СК «Гардіан» здійснило платіж ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» в розмірі 46 806,90 грн. страхове відшкодування (моральна шкода та витрати на поховання), потерпіла ОСОБА_4 , а копією платіжного доручення № 8993 від 16.02.2021 р., що ТДВ «СК «Гардіан» здійснило платіж ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» в розмірі 16 500,00 грн. страхового відшкодування для ОСОБА_1 (витрати на спорудження пам`ятника).

Як вбачається з наданого позивачем у суді першої інстанції розрахунок пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, вказаний розрахунок виконано станом на 25.03.2021 на суму заборгованості 39074,00 грн., згідно якого за період з 02.10.2020 року по 25.03.2021 року пеня становить - 2267,38 грн., 3% річних - 562,02 грн., інфляційні втрати - 1787,97 грн.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до статей 1167, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Не підлягає застосуванню до спірних правовідносин положення п. 36.3 ст.36 Закону, відповідно до яких у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, оскільки шкода пов`язана зі смертю потерпілого відшкодовується в незалежності від його вини.

На переконання суду, п.36.3 ст.36 Закону стосується випадку передбаченому у ч.2 ст.1188 ЦК України, в якій зазначено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини.

Тобто, положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки. При цьому, в даній ситуації, смерть потерпілого велосипедиста настала в результаті наїзду на неї автомобіля, який у даній дорожній обстановці не мав технічної можливості уникнути скоєння наїзду на велосипедиста, що не переконавшись в безпечності маневру, змінила напрямок руху. Оскільки законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, така, на переконання суду, повинна відшкодовуватися у повному обсязі.

Велосипедист у ситуації, яка виникла у цій справі, не вважається джерелом підвищеної небезпеки, так як цей транспортний засіб не мав двигуна, а рухався внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому. Отже, його експлуатація є повністю контрольованою, а ознаками джерела підвищеної небезпеки є неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди тощо. Отже, зіткнення автомобіля з велосипедом у цій конкретній ситуації не може бути кваліфіковано як взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки. (Постанова Верховного Суду від 10.01.2019 року в справі № 350/1425/17, провадження № 61-38123св18).

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що діями ОСОБА_4 було допущено грубу необережність, яка сприяла виникненню шкоди, у зв`язку із чим, на підставі пункту 36.3 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50% від розміру завданої шкоди, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Суд дійшов до вірного висновку, що відповідач неправомірно застосував при розрахунку та виплаті страхового відшкодування позивачу положення п.36.3 ст.36 Закону, тому наявні усі підстави для стягнення з нього недоплаченого страхового відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач (чоловік потерпілої), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно п.36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Колегія суддів погоджується із таким розміром і вважає його обґрунтованим. Підстав для відмови у задоволенні позову з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі представника відповідача не встановлено.

Апелянтом оскаржено також і додаткове рішення від 11 травня 2021 року про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Апеляційний суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 7500,00 грн. є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, враховуючи відсутність додатково поданих доказів, апеляційний суд приходить до переконання, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права, підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 375, 382-384, ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю « Страхова Компанія « Гардіан» залишити без задоволення

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року та додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 17 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді