№336/5679/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Зарютіна П.В., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя заяву представника відповідача адвоката Ісаєвої Наталії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 за заявою позивача позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишені без розгляду.

Представник відповідача адвокат Ісаєва Н.С. 03.12.2021 звернулась до суду з заявою, відповідно до якої просить на підставі ч.5,6 ст.142 ЦПК України вирішити питання про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 16800,00 грн., на підставі ст. 270 ЦПК України.

В силу вимог ч.4 ст.270 ЦПК України, враховуючи відсутність необхідності для виклику учасників справи, питання про ухвалення додаткового рішення розглянуто без повідомлення сторін по справі.

Суд розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно ч.5 ст.270 ЦПК України, за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд може ухвалити додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення. Вказані рішення можуть бути оскаржені.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 23.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

Ст.141 ЦПК України передбачає порядок розподілу судових витрат між сторонами в залежності від результату розгляду справи по суті.

Порядок розподілу витрат в разі залишення позову без розгляду передбачений ст.142 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача. Разом з цим в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача. Разом з тим, перелік дій сторони, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, наведений у ст.44 ЦПК України, до яких повторна неявка позивача у судове засідання не віднесена. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Крім цього, постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року зазначено умови та підстави, за яких у разі залишення позову без розгляду за заявою позивача відповідачу компенсуються витрати, пов`язані з розглядом справи, за необґрунтовані дії позивача (справа №148/312/16-ц). Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема:чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень у його реалізації.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. На цій стадії судового процесу суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви, не встановлює фактичні обставини, не досліджує надані докази та не надає доводам сторін відповідної оцінки,оскільки не розглядає спір по суті. Тобто, вирішення питання обґрунтованості чи безпідставності та доведеності заявлених позовних вимог входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті. Судом не приймались рішення про визнання дій позивача такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами, тому не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими як по пред`явленню позову, так і по залишенню позову без розгляду за його заявою.

За таких обставин суд не вбачає підстав для компенсації за рахунок позивача понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку із чим в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.142, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Ісаєвої Наталії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П.В.Зарютін