01.11.2021 Справа № 756/2070/21
Справа № 756/2070/21
Провадження № 2/756/3263/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.07.2020 Оболонським районним центром зайнятості ОСОБА_1 за його заявою надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 07.07.2020 року по 01.07.2021 року.

Завдяки обміну інформації з Пенсійним фондом України були виявлені порушення умов перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного в Оболонському РЦЗ, оскільки відповідач перебував у трудових відносинах з ІП «1+1 Продакшн» з 01.06.2020 року по 31.07.2020 року, тому з 01.06.2020 року був зайнятою особою, втратив статус безробітного й не мав права перебувати на обліку в Оболонському РЦЗ.

Оскільки відповідач умисно приховав відомості щодо своєї зайнятості та безпідставно отримував нараховану допомогу по безробіттю, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 35 794 грн. 58 коп. безпідставно виплачених коштів та суму сплаченого судового збору.

У поданих письмових запереченнях ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що цивільно-правовий договір, укладений між ним та ІП «1+1 Продакшн» мав разовий характер, роботи за цим договором фактично ним були виконані 14.06.2020 року, тобто до звернення до центру зайнятості із заявою про встановлення статусу безробітного, а оплата за виконану роботу проведена пізніше у сумі 196 грн. 42 коп., що є незначною та не могла вплинути на призначення йому допомоги по безробіттю.

У судовому засіданні представник Київського міського центру зайнятості позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 07.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного центру зайнятості з заявами, в яких просив до вирішення питання про його працевлаштування надати статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (а.с. 7-9).

Відповідно до персональної картки № 00030 ОСОБА_1 надано статус безробітного 07.07.2020 року на підставі ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та знято з реєстрації 09.11.2020 року (а.с. 10-11).

Разом з цим, 01.06.2020 року між ІП «1+1 Продакшн» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір № 010613 про надання послуг режисера-постановника, відповідно до п. 2 якого строк виконання виконавцем зобов`язань за договором від дати підписання договору до моменту завершення останнього періоду виробництва (створення) твору, що вимагає участі виконавця орієнтовано до 31.07.2020 року (а.с 14-19).

За змістом п. 3 Договору ціна (вартість послуг виконавця за здійснення режисерської постановки твору в ході виробництва (створення) твору та винагорода за передачу (відчуження) замовникові виключних майнових прав інтелектуальної власності, передбачених договором) становить 244 грн.

За змістом п. 1.1 Договору послуги виконавця за договором, а саме режисерська постановка твору передбачають виконання ним авторської функції режисера-постановника шляхом здійснення творчого внеску у створення товару, в якості автора в розумінні ст. 17 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та передачу (відчуження) замовникові виключних авторських прав на твір в обсязі та на умовах, визначених договором.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, за винятком п. п. 2.1.8, 4, 5, 7 договору, що діють протягом строків, прямо зазначених у відповідних пунктах (п. 10.1 Договору).

Згідно змісту акту від 31.07.2020 року до договору № 010613 про надання послуг режисера-постановника від 01.06.2020 року вбачається, що виконавець належним чином надав послуги за договором - здійснив режисерську постановку одного пілотного випуску (серії, епізоду) оригінального аудіовізуального твору під робочою назвою українською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виробництво якого здійснив замовник і передав замовнику передбачені договором виключні майнові авторські права на створений пілотний випуск твору (а.с. 73).

Згідно довідки від 12.10.2020 року № 1558 ІП «1+1 Продакшн», ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ІП «1+1 Продакшн» та не перебував у таких відносинах по теперішній час, договір від 01.06.2020 року мав цивільно-правовий характер як з учасником телепередачі та припинив свою чинність з моменту виконання обов`язків сторонами у повному обсязі по договору, а саме 31.07.2020 року; ОСОБА_1 було виплачено одноразову винагороду у сумі 196 грн. 42 коп. (а.с. 55).

Згідно розрахункового листа ІП «1+1 Продакшн» за липень 2020 року ОСОБА_1 виплачено 196 грн. 42 коп. (а.с. 74).

Частиною 1 ст. 46 Конституції України установлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що, зокрема, включає право на забезпечення їх у разі безробіття з незалежних від них обставин.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

За змістом ст.ст. 5, 6 цього Закону страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах.

Зміст цієї норми в частині права безробітного на участь під час одержання допомоги по безробіттю в інших роботах тимчасового характеру не містить обмежень щодо способу працевлаштування, а саме за направленням відповідного центру зайнятості чи з власної ініціативи.

Враховуючи, що характер укладеного 01.06.2020 року ОСОБА_1 договору з ІП «1+1 Продакшн» про надання послуг свідчить про його тимчасовий характер, фактично він зводився до виконання одноразової роботи з режисерської постановки одного пілотного випуску телевізійної передачі терміном від 15 до 45 хвилин, а оплата за виконані роботи становить 244 грн. 00 коп., суд дійшов висновку про те, що виплата відповідачеві винагороди за цим договором після відрахування обов`язкових платежів у розмірі 196 грн. 42 коп. після звернення ним 07.07.2020 року до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного не може бути перешкодою для одержання ним гарантованої законом допомоги на випадок безробіття.

Таким чином позов Київського міського центру зайнятості задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя