КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Мостова Г.І.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Цілуванською Світланою Сергіївною, яка діє на підставі договору, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року про повернення без розгляду за мировою угодою у зведеному виконавчому провадженні № 61023724 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року виконуючий обов`язки начальника Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макаревич Я.А. подав до Святошинського районного суду м. Києва для затвердження мирову угоду, яка укладена 04.02.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви вказував, що на примусовому виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 61023724, до складу якого входять виконавчі провадження № 47025532, № 46995499, № 46643408 та № 46525817 з примусового виконання виконавчих листів № 2/759/4348 від 29.11.2013, № 2/759/5253/14 від 18.03.2015, № 759/12860/14-ц від 04.02.2015 та № 2-2898 від 18.07.2007 виданих Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів та заборгованості (а.с. 85, 86).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2020 Мирову угоду від 04.03.2020, подану в.о. начальника Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макаревич Я.А., що укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 61023724, - повернуто без розгляду в.о. начальника Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макаревич Я.А. (а.с. 94-95).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким затвердити мирову угоду, укладену між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 61023724. Вказує, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яку боржник передає в рахунок боргу є спільною частковою власністю його та стягувача, арешт накладений в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 .

Зазначає, що оскільки, мирова угода укладається з урахуванням загальних правил укладення договорів, то відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України), тому суд не може визначати умови мирової угоди для сторін або за них (а.с. 99-102).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник позивача Цілуванська С.С. підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи без розгляду мирову угоду від 04.03.2020, суд першої інстанції виходив з того, що умови мирової угоди є неконкретизованими, що унеможливлює їх належне виконання, а саме: не зазначено конкретний період або строк в який ОСОБА_2 здійснює відчуження відповідної частини нерухомого майна безвідплатно на користь ОСОБА_1 ; не зазначено конкретний період або строк звернення ОСОБА_1 з заявою до державної виконавчої служби про закриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Але погодитися з такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася донька ОСОБА_5 05.07.2007 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2008 визнано право власності по Ѕ на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2014 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання частки у спільній частковій власності в розмірі 10 559,63 грн., та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього - 10 803,23 грн. (а.с. 77-78).

У Святошинському РВ ДВС м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 61023724, до якого входять виконавчі провадження № 47025532, № 46995499, № 46643408 та № 46525817 з примусового виконання виконавчих листів листами № 2-2898 від 18.07.2007, № 759/12860/14-ц від 04.02.2015, № 2/759/5352/14 від 18.03.2015, № 2/759/4348/13 від 29.11.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, заборгованості по аліментам та заборгованості на утримання частки у спільній частковій власності.

05.03.2020 до суду першої інстанції надійшла мирова угода, яка була укладена 04.03.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 85, 86).

Умовами поданої мирової угоди від 04.03.2020 передбачено:

1.1. Згідно з виконавчими листами № 2-2898 від 18.07.2007, № 759/12860/14-ц від 04.02.2015, № 2/759/5352/14 від 18.03.2015, № 2/759/4348/13 від 29.11.2013 з боржника підлягає стягненню заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 222 567,75 грн., кошти на утримання частки у спільній власності в розмірі 10 803,23 грн., визначену судовим рішенням неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 59 189,49 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 16 522,16 грн. Загальний розмір заборгованості боржника перед стягувачем у зведеному провадженні № 61023724 складає 309 082,63 грн.

1.2. Боржник визнає всю заборгованість перед стягувачем у розмірі 309 082,63 грн., і пропонує погасити суму боргу передачею у власність стягувачу нерухомості, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,90 кв. м. житловою площею - 20,80 кв. м, яка складається з 1 (однієї) кімнати в придатному для життя стані, на умовах, визначених у п. 1.3 вказаної Мирової Угоди. Майно оцінено сторонами у розмірі заборгованості, а саме 309 082,63 грн.

1.3 Сторони, розуміючи значення своїх дій, домовляються та визнають ту обставину, що боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 передає, а стягувач ОСОБА_1 приймає в рахунок погашення суми боргу в розмірі 309 082, 63 грн., право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Як передбачено частинами 1, 3 статті 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З огляду на зазначені норми права, за результатами розгляду мирової угоди суд може прийняти такі процесуальні рішення - затвердити мирову угоду, або відмовити у її затвердженні. Оскаржуване судове рішення першої інстанції про повернення мирової угоди без розгляду не передбачено нормами процесуального закону, а тому підлягає скасуванню як помилкове.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Цілуванською Світланою Сергіївною, яка діє на підставі договору задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року про повернення без розгляду за мировою угодою у зведеному виконавчому провадженні № 61023724 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 15 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

Г.І. Мостова