ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 лютого 2021 року

м. Харків

Справа № 645/7538/16-ц

Провадження № 22-ц/818/1582/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

Учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «МарксКапітал»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «МарксКапітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_2 , на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року, ухвалене Салайчук С.М., -

В С Т А Н О В И В :

У липня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «МарксКапітал», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обгрунтування позову зазначає, що 05 березня 2013 року по проспекту Гагаріна на перехресті з вул. Кірова в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля SHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Вину відповідача у скоєнні ДТП було встановлено у судовому порядку, що підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року у справі №646/2445/13-п. На момент ДТП діяв Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УОСК», що підтверджується страховим полісом №АЕ/2334202 від 02 лютого 2012 року. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, довідки ВДАІ, Звіту №132 та додатку до звіту, а також акту про настання страхового випадку №10595 ПрАТ «УОСК» виплатило страхове відшкодування ОСОБА_3 в сумі 37 641 грн. 96 коп. Після виплати страхового відшкодування до ПрАТ «УОСК» перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь 38 241,96грн. страхового відшкодування в порядку регрессу та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1378 грн.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року позов ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 38 241,96грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378грн.

Ухвалою цього ж суду від 24 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_2 , про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» залишити без задоволення. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач добровільно виплативши страхове відшкодування, фактично визнав ДТП, яке сталося 05 березня 2013 року страховим випадком. Данні обставини свідчать, що позивач був обізнаний про всі обставини справи, учасників ДТП, мав необхідних обсяг інформації та документів про ДТП, а тому визнав наявність підстав для виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 05 березня 2013 року по по проспекту Гагаріна на перехресті з вул. Кірова в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля SHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року у справі №646/2445/13-п ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбачено ст.124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час ДТП автомобіль SHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належав на праві власності ОСОБА_3 , отримав значні механічні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу марки SHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) від 01.07.2004 року № 1961 VІ, в ПАТ «УОСК». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 50 000грн. за шкоду заподіяну майну. Розмір франшизи 1000грн.

Відповідно до звіту №132 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля SHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , складеного 31 березня 2013 року матеріальний збиток, завданий власникові SHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 56 427,25грн. При цьому, в мотивувальній частині цього звіту зазначено, що в даному випадку вартість відновлювального ремонту 57 305,58грн. не менша ринкової вартості 56 427,25грн.

Згідно додатку до вказаного звіту, складеного 07 травня 2013 року, утилізаційна вартість автомобіля SHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 17 785,29грн.

Згідно із заявою від 22 травня 2013 року про виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 просила перерахувати кошти на поточний рахунок в ПАТ «Мегабанк». Відповідно до страхового акту №13595 ПАТ «УОСК» від 01 липня 2013 року страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 37 641,96грн. Відповідно до платіжних доручень №3765 від 02 липня 2013 року на суму 2 641,96грн., №3779 від 03 липня 2013 року на суму 5 000грн., №3813 від 04 липня 2013 року на суму 5 000грн., №3829 від 05 липня 2013 року на суму 5 000грн., №3865 від 08 липня 2013 року на суму 5 000грн., №3880 від 09 липня 2013 року на суму 5 000грн., №3903 від 10 липня 2013 року на суму 5 000грн., №3933 від 11 липня 2013 року на суму 5 000грн., ПАТ «УОСК» перерахувало ОСОБА_4 стахове відшкодування на загальну суму 37 641,96грн.

Відповідач ОСОБА_1 з повідомленням про настання страхового випадку до страховика не зверталася.

Позивач, посилаючись на пп. 33.1.4 п.33.1 ст.33 та пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням неповідомлення відповідачем про настання дорожньо-транспортної пригоди просив позов задовольнити.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пп.1.4, 1.7 ст.1).

Відповідно до ст.3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пп.«ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП передбачений у пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 цього Закону. Однак зазначені зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до пп.«ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст.33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

У підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Зазначеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Такий правовий висновок виклав Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15.

Отже, дотримання або недотримання особою, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для перевірки страховиком обставин ДТП та обґрунтованості страхових виплат. Водночас лише недотримання цих положень особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не може виступати самостійною вимогою для задоволення регресної вимоги у судовому порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладено у постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року по справі №463/5839/16-ц.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому лише факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних правилах про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.

З урахування викладених обставин, підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового про відмову в задоволення позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «МарксКапітал», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (юридична адреса: м. Київ, вул. Борщагівська, буд.145, ), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «МарксКапітал» (юридична адреса: м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14-А/22, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 067грн. (дві тисячі шістдесят сім гривень 00коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.С. Кругова