Справа № 466/6717/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/1654/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

розглянув у спрощеному провадженні без виклику учасників цивільну справу № 466/6717/21 за апеляційною скаргою представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» І.Ю.Бондарук на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу,-

в с т а н о в и в :

04.09.2020 року представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» І.Ю. Бондарук звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхових коштів в порядку регресу в розмірі 53 880,00 грн. та судовий збір , сплачений при поданні позовної заяви в суд в розмірі 2 102,00 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27.11.2020 року позов ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення коштів в порядку регресу задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСГ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 53 880,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та сплачений судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 01.02.2021 року заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.11.2020 року скасовано.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 01 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу відмовлено у зв`язку з сппливом строку позовної давності.

Рішення суду оскаржив представник позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп».

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що відповідно до ч.6 ст.261 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Основне зобов`язання (виплата страхового відшкодування) позивачем ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» як потерпілому) було виконано позивачем 05.09.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР052068 від 05.09.2017року, тому строк позовної давності, визначений ч.1 ст.257 ЦК у три роки триває до 05.09.2020 року включно. Зазначене підтверджується постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», де згідно п.7 при регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Зазначене підтверджується правовими позиціями Верховного Суду у справі№183/791/16ц. Апелянт зазначає, що позовна заява позивачем здана на пошту 01.09.2020 року, що підтверджується фіскальним чеком ВПЗ Рівне-3 РД АТ «Укрпошта» та отримана судом 04.09.2021 року про що свідчить реєстрація суду із відміткою на позовній заяві, а тому, вважає, сплив позовної давності не відбувся. Суд першої інстанції помилково взяв до уваги підрахунок строку позовної давності від дня сплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Дім Страхування», а не позивачем. Просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 10.08.2016 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, оформлений полісом № АК/6062053, предметом якого є транспортний засіб Suzuki New Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 строк дії якого з 11.08.2016 року до 10.08.2017 року.

27.02.2017 року о 00:15 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки « Suzuki Grand Vitara « д.н.з. НОМЕР_1 на вул..Промислова,29 у м.Львові під час випередження був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечного бокового інтервалу внаслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ «Пежо боксер» А 210.58 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку, порушивши вимоги п.13.3 ПДР, внаслідок чого транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень та матеріальних збитків. Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «УСГ «Княжа Вієнна ІНШУРАНС ГРУП» автомобіль.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 17.05.2017 року по справі № 466/1485/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки 27.02.2017 року о 00:15 год. він керував автомобілем марки « Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_1 на вул..Промислова, 29 у м.Львові в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні 27.02.2017 року ДТП доведена та доказуванню не підлягає.

Відповідно до положень п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон) при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Із матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб Пежо боксер д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № ЦО-05-015086 від 30.04.2016 року у ПрАТ «СК «Дім страхування».

На виконання умов даного договору страхування ПрАТ « СК «Дім страхування» виплачено страхове відшкодування в розмірі 53 880,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №255 від 03.04.2017 року.

26.06.2017 року позивачем по справі ПрАТ «УСК « Княжа Вієнна Іншуранс Груп» отримана претензія від представника ПрАТ «СК «Дім страхування» про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП в розмірі 53 880,00 грн. відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі претензії ПрАТ «СК «Дім страхування» позивач здійснив виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Дім страхування» згідно рахунку №17 від 13.03.2017 року ФОП ОСОБА_3 за пошкодження автомобіля Пежо боксер АТ А 210.58 д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 53 880,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗРО52068 від 05.09.2017 року.

За змістом ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (п.п.а п.38.1.1 ст.38 Закону); якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди ( п.п.в п.38.1.1 ст.38 Закону).

Судом першої інстанції на підставі зібраних доказів встановлено, що водій ТЗ ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 17.05.2017 року у справі № 466/1485/17 та постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 23.05.17 року у справі № 466/1508/17, які набрали законної сили.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ч.2 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст.993 ЦК та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тому, після виплати страхового відшкодування 05.09.2017 року у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп» виникло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 53 880,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «УСК «Княжа воєнна іншуранс груп» про відшкодування страхових виплат в порядку регресу» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності звернення до суду (ст.257 ЦК), рахуючи зазначений строк з 03.04.2017 року, коли СК «Дім страхування» виплатила потерпілому страхове відшкодування у розмірі 58 880,00 грн.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до п.74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК та ст.27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оформленого полісом № АК/6062053, забезпечений транспортний засіб Suzuki New Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії з 11.08.2016 року до 10.08.2017 року.

Тому, на підставі претензії від ПрАТ «СК «Дім страхування» 05.09.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Дім страхування» в порядку ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК як потерпілому за пошкодження автомобіля Пежо боксер АТ А 210.58 д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 53 880,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗРО 52068 від 05.09.2017 року (а.с.27).

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц за умов, передбачених у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик набуває право зворотньої вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого страхового відшкодування.

Тому зобов`язання відповідача перед позивачем є регресним.

За ч.6 ст.261 ЦК за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Основне зобов`язання (виплата страхового відшкодування позивачем ПрАТ «СК «Дім страхування» як потерпілому) було виконане позивачем 05.09.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № ЗРО52068 від 05.09.2017 року, а тому строк позовної давності тривав до 05.09.2017 року.

Зазначене підтверджується Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» згідно п.27 якої-при регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

У постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 183/791/16-ц прописано, що первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно, а отже при регресі строк позовної давності обчислюється моментом здійснення відповідної виплати страхового відшкодування.

Позовна заява ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» надійшла в суд першої інстанції через поштові засоби зв`язку та була здана на пошту 01.09.2020 року, що підтверджується фіскальним чеком ВПЗ Рівне-3 РД АТ «Укрпошта» (а.с. 31), отримана судом 04.09.2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленого ч.1 ст.257 ЦК.

Відповідно до ч.1 п.3,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.( ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» І.Ю.Бондарука задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (, місце знаходження: 04050 м.Київ вул.. Глибочицька,44) 53 880,00 грн. ( п`ятдесят три тисячі вісімсот вісімдесят) страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати по справі по оплаті судового збору в розмірі 5 255,00 грн. (П`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн..

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк