Дата документу 08.02.2021 Справа № 310/4345/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/4345/20 Головуючий у 1 інстанції: Білоусова О.М.
Провадження № 22-ц/807/450/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» про захист прав споживача, списання заборгованості, зобов`язання провести перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» про захист прав споживача, списання заборгованості, зобов`язання провести перерахунок.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Опалювальна площа квартири складає 43 кв.м. Квартира приєднана до централізованої мережі теплопостачання. Пільг по оплаті за послуги з теплопостачання немає.

Послуги з обслуговування, експлуатації та ремонту дев`ятиповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , надає КП «Житлосервіс - 2А» Бердянської міської ради.

За отримані від мешканців кошти (тариф 4,56 грн./м кв.) підприємство не виконує покладені на нього обов`язки щодо проведення ефективної теплоізоляції згідно вимог СНиП 2.04.14-88 «Теплова ізоляція обладнання і трубопроводів». Устрій системи централізованого теплопостачання будинку не відповідає вимогам ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», ДБН В.2.5-39:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Теплові мережі».

Таким чином позивач отримує від відповідача послуги, які не відповідають встановленим нормам, що є підставою для перерахунку заборгованості за теплопостачання.

Мешканці будинку неодноразово звертались до ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», а також до керівництва КП «Житлосервіс - 2А» Бердянської міської ради та місцевої влади, але позитивного результату не має.

На підставі зазначеного просив зобов`язати ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» зробити перерахунок заборгованості по теплопостачанню в розмірі 14228,49 грн.; зобов`язати ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» провести перерахунок плати за послуги з теплопостачання за період з 01 січня 2017 року по 01 травня 2020 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильний розподіл плати за послуги між мешканцями будинку, розірвання договору про надання послуг з відповідачем, незастосування судом першої інстанції ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», доведення підстав для здійснення перерахунку, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що позивачу надавались послуги належної якості.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 січня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія судів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , опалювальна площа квартири 43 кв.м.

ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким обліковується надані послуги з теплопостачання, а також між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», правонаступником якого є ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», був укладений договір про надання послуг з центрального опалення.

В силу положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ОСОБА_1 є споживачем послуги з централізованого опалення.

Заборгованість ОСОБА_1 за послуги теплопостачання становить 14 228,49 грн., що не заперечується сторонами.

В період з 2017 року позивач та мешканці будинку неодноразово звертались до ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», КП «Житлосервіс - 2А» Бердянської міської ради місцевої влади, інших органів щодо вирішення питання теплової ізоляції труб системи централізованого опалення тощо та отримали відповіді на їх звернення (а.с.11-32).

Згідно з частиною другою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За приписами статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з положеннями п. 33-39 Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем, споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі - акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2 до Правил. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3 до Правил. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Відповідно до п.п. 2, 3 "Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості", затвердженого Постановою КМУ від 17.02.2010 року № 151 (далі Порядок № 151), у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку. Виконавець зобов`язаний провести протягом місяця, що настає за розрахунковим, перерахунок розміру плати за надані споживачеві послуги у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості незалежно від наявності заборгованості за надані послуги.

В матеріалах справи міститься акт-претензія про неналежне надання послуг або ненадання послуг в період з 02 листопада 2012 року по 08 листопада 2012 року в квартирі АДРЕСА_1 05 листопада 2012 року, тобто, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, в період, який не входить в період, визначений ОСОБА_1 в позовній заяві (а.с.57).

Докази, які б підтверджували ненадання або неналежне надання позивачу послуг теплопостачання в зазначеній квартирі в період з 01 січня 2017 року по 01 травня 2020 року, в матеріалах справи не містяться.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення позивача із заявами щодо неякісного опалення не є належними доказами, оскільки таким доказом є саме акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, складений передбаченому чинним законодавством порядку.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що послуги з обслуговування, експлуатації та ремонту будинку №7 по вул. Правди в м. Бердянськ Запорізької області надає КП «Житлосервіс - 2А» Бердянської міської ради, яке, на його думку, не виконує покладені на підприємство обов`язки щодо проведення ефективної теплоізоляції згідно вимог СНиП 2.04.14-88 «Теплова ізоляція обладнання і трубопроводів».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність ненадання відповідачем послуг з теплопостачання або надання послуг неналежної якості, що свідчить про відсутність підстав для здійснення перерахунку.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розподілу плати за послуги між мешканцями будинку не доведені належними доказами та є припущеннями позивача.

Матеріали справи не містять доказів, яким саме чином здійснюється нарахування послуг теплопостачання будинку АДРЕСА_2 , що б давало можливість здійснити перевірку дотримання ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» вимог законодавства щодо такого нарахування, ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції із клопотанням про витребування доказів в разі неможливості їх самостійного подання.

З огляду на встановлені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неврахування приписів ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», якою передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, а також неврахування приписів ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», якою передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника, не приймаються до уваги, оскільки позивачем не доведено належними доказами протиправність дій відповідача.

Посилання ОСОБА_1 на скасування договору про надання послуг шляхом звернення до відповідача з відповідною заявою від 17 вересня 2018 року колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів, зокрема копії відповідної заяви та доказів її отримання відповідачем.

Також, колегія суддів приймає до уваги долучені до відзиву на апеляційну скаргу докази погашення ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 14 228 грн. (меморіальний ордер № від 30 листопада 2020 року на суму 4228 грн., меморіальний ордер № від 30 листопада 2020 року на суму 5000 грн., меморіальний ордер № від 30 листопада 2020 року на суму 5000 грн.), що підтверджує визнання боргу позивачем.

Вказаний відзив з додатками був направлений на адресу ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 360 ЦК України, заперечення ОСОБА_1 щодо прийняття наданих ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» доказів до Запорізького апеляційного суду не надходило.

За приписами ч.ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідив надані сторонами докази у їх сукупності та зробив правильний та обґрунтований висновок про задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова