Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2066/20

Номер провадження: 2/511/94/21

09 лютого 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бециловської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Бециловської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в якій просила:

-встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 та складаються з: «А» - житлового будинку, загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі житловою 20,20 кв.м., та господарськими спорудами: «Б» - сарай, «В» -вбиральня, «І» - колодязь, «№1» - огорожа, які належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким заповіла позивачу по справі все своє майно. Вона у встановленому законом порядку з метою оформлення спадщини звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви заведено спадкову справу № 38р/2020. Однак після вивчення документів, нотаріусом 26.05.2020 року було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на те, що вона пропустила встановлений законодавством строк для прийняття спадщини.Однак позивач вважає, що прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки її мати була похилого вік , після інсульту, який склався у неї у 2003 році, ОСОБА_2 проживала з позивачем за її адресою: АДРЕСА_2 , де проживала до своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .Крім того, на теперішній час у неї відсутні правовстановлюючі документи на зазначене майно.Тому позивач просила її вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Магера Р.Ю., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 22.06.2020 року, не з`явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у їх відсутність ( а.с. 66).

Відповідач: Бецилівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області знаходиться в стадії реорганізації.

Відповідно Закону України від 17.11.2020 № 1009-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організацій та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій»: «Під час проведення реорганізації юридичних осіб 0сільських, селищних/, міських рад та /або їхніх виконавчих комітетів повноваження з управління справами таких юридичних осіб здійснює міський голова.

Міський голова надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглядати у його відсутність (а.с.75).

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши спадкову справу, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27.04.2004 року Бецилівською сільмською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №12 (а.с.8).

При житті ОСОБА_2 належав на праві власності житловий та господарчі споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 ,згідно запису в погосподарській книзі №1, с. Бецилове особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с.11-13).

Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 28.08.2020 року, згідно якого, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований житловий будинок, який складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею 33,90кв.м., в тому числі житловою 20,20кв.м., та господарчих споруд: «Б» - сарай, «В» - вбиральня, «І»- колодязь, №1- огорода.( а.с.15-19).

Зазначений житловий будинок та господарчі споруди, розташовані на земельній ділянці площею 0,25га. Рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність не приймалось, що підтверджується довідкою №2021 виданої Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 05.10.2020 року (а.с.21).

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості вказаного житлового будинку та господарчих споруд, його вартість складає 42320грн. (а.с.24)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначений житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га,.( а.с.62)

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 04.11.1991 року, посвідчений секретарем Бецилівської сільської ради Розздільнянського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №41, згідно якого заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. ( а.с.25).

На день смерті ОСОБА_2 заповіт не змінено та не скасовано.

Спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку в спадщині не має.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06.02.1956 року Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №5. (а.с.21)

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 15.11.1975 року Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису № 14, позивач уклала шлюб 15.11.1975 року з ОСОБА_4 , змінивши прізвище на ОСОБА_5 . (а.с.27)

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 03.08.1979 року за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України, серії НОМЕР_5 , виданого Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 09.10.1998 року, наявного в матеріалах справи ( а.с.28-30)

Відповідно до довідки № 205 виданої Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 05.10.2020 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: с.Бецилове Роздільнянського району Одеської області. (а.с.10)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27.04.2004 року Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №12, місце смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є м.Одеса Малиновський район.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2003 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала разом із донькою позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується письмовими поясненнями свідка: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд визнає покази свідка достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідку достовірно відомо, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись до державного нотаріуса Ворсуляк А.М. Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, діюча в порядку заміщення державного нотаріуса Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №38р/2020, відкритої 26.05.2020 року (а.с.43-57), однак нотаріус Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.05.2020 року за вих.№101р/02-31 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, нею не подано заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини(а.с.32). Інших спадкоємців немає.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку.

Так, згідно з письмовими роз`ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012р., домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об`єкту будівництва.

Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року;

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом №91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Після прийняття Верховною Радою України 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з пунктом 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об`єктів.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку та господарських спору за адресою: АДРЕСА_1 від 06.11.2020 року ( а.с. 23-24), технічного паспорту на житловий будинок та господарчі споруди від 28.08.2020 року ( а.с.15-19), та довідки СГ ФОП ОСОБА_7 №226 від 28.08.2020 року( а.с.20) житловий будинок та господарчі споруди збудовані до серпня 1992 року, і не є самовільними будовами.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Вищевикладене свідчить про те, що правові засади прийняття в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05 серпня 1992 року, наразі відсутні.

Разом з тим, Державна реєстраційна служба України у зв`язку з неоднозначністю правозастосовної практики в Листі від 12.03.2013 № 95-06-15-13 роз`яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчу є прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому суд вважає, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визнати право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 та складаються з: «А» - житлового будинку, загальною площею 33,90 кв.м., в тому числі житловою 20,20 кв.м., та господарськими спорудами: «Б» - сарай, «В» -вбиральня, «І» - колодязь, «№1» - огорожа, які належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ст.ст.328,392,1216,1217,1218,1223,1268,1270,1273,1274,1297 ЦК України, ст. ст. 4,18,19,48,76- 81,95,200,211,258-259,263-265,273,354,355 суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бециловської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за заповітом, задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 та складаються з: «А» - житлового будинку, загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі житловою 20,20 кв.м., та господарськими спорудами: «Б» - сарай, «В» -вбиральня, «І» - колодязь, «№1» - огорожа, які належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя С. І. Гринчак