Справа № 334/1621/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 5711 грн. 98 коп., за спожиту електричну енергію, зазначаючи про те, що 04.10.2016року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , (далі за текстом - Відповідач), користується електроенергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 про користування електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виник борг у сумі 5711 грн. 98 коп. за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 рік. У якост доказу виникнення заборгованості позивачем надається Розрахунок боргу за спожиту електричну енергію додається.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії, на час виникнення заборгованості, регулювалися Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із наступними змінами та доповненнями (далі за текстом - ПКЕЕН) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 (далі за текстом - ПРРЕЕ).

Договір про користування електричною енергією є публічним договором та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином договірні відносини мали місце на засадах публічного договору і конклюдентні дії (споживання та оплата спожитої електричної енергії) вважаються такими що були направлені на укладення даного договору.

П.4 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено що власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Якщо інше не встановлено договором або законом.

П.1 ст. 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетики та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до пункту 19 ПКЕЕН Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Пунктом 4.12. ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 рік, Відповідачем за цей період було спожито 4783 кВт. год., вартістю 5891,48 грн. За вищевказаний період споживачем сплачено 179,50 грн.

Борг за спожиту електричну енергію на теперішній час складає 5711 грн. 98 коп.

Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В якості доказів, які підтверджують обставини справи позивачем було додано копію розрахунку боргу; копія особового рахунку; копія договору про користування електричною енергією.

Позивач стверджував, що Досудового врегулювання спору не проводилося.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 11, 16, 202, 218, 509, 526, 525, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, п.п. 1, 19, 21, 22, 42 ПКЕЕН, 4.12. ПРЕЕ, Законом України «Про ринок електричної енергії», ст.ст. 4, 19, 28, 175, 177, 274, 276 Цивільного процесуального кодексу України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 борг у розмірі 5711,98 грн. та судові витрати в сумі 2270,00грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2021 року цивільна справа за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передана на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.04.2021 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позов ОСОБА_1 заперечуючи проти позову зазначив, що 04 жовтня 2016 року ним було укладено договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно умов договору п. 4.1 продавець квартири був зобов`язаний: а) передати покупцю у власність нерухоме мано відповідно до умов договору; б) розрахуватися по комунальним платежам та заборгованості; в) зняти з реєстрації себе та всіх інших осіб, зареєстрованих в нерухомому майні, що є предметом договору, та звільнити нерухоме майно для безперешкодного користування з боку покупця протягом 10 днів з дня підписання договору.

Умови п. 4.1 договору купівлі продажу продавець квартири ОСОБА_2 не виконав. У зв`язку з цим, відповідачем були направлені вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстрації від 27 березня 2017 року та 22 травня 2017 року , що підтверджується додатками до відзиву, однак жодних дій з боку продавця на виконання вимог виконано не було.

19 червня 2017 року відповідачем ОСОБА_1 було подано позов до ОСОБА_2 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя про усунення перешкод у користуванні та визнання таким, що втратив право користування квартирою із зняттям з реєстрації та виселенням.

13 липня 2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесена ухвала про відкриття провадження у справі 334/4026/17 та призначена дата судового засідання.

06 жовтня 2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була винесена ухвала про відкриття провадження за позовом ОСОБА_2 (продавця квартири) до ОСОБА_1 (покупця) про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Справи були об`єднані в одне провадження № 334/4026/17.

У період часу з 04 жовтня 2016 року (дата укладання договору купівлі-продажу квартири) до 25 квітня 2018 року квартира знаходилась у фактичному володінні ОСОБА_2 який відмовлявся її добровільно звільнити та не надавав до квартири доступу ОСОБА_1 (доказом цих обставин є вимоги які направлялися до ОСОБА_2 , звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та визнання таким, що втратив право користування квартирою із зняттям з реєстрації та виселенням , що підтверджує, Ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя про відкриття провадження.

25 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_1 отримав фізичний доступ до квартири. Доказом того, що саме 25 квітня 2018 року відповідач, отримав у володіння та користування квартиру є: - акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 25 квітня 2018 року, що був поданий Адвокатом Марчука Е.С. до Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі 334/4026/17 а також Копія довідки Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, Копія відповіді Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, Копія відповіді 2 Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Також 25 квітня 2018 року було зафіксовано показники лічильника обліку споживання електроенергії на рівні 1069 Квт, про що згодом телефоном було повідомлено позивача, оскільки можливість подавати показники лічильника через особистий кабінет була заблокована позивачем у зв`язку з існуванням боргу.

Зателефонувавши за номером телефону НОМЕР_2 відповідача повідомили, що існує заборгованість ОСОБА_2 (попереднього власника) за спожиті послуги надані ПАТ «Запоріжжяобленерго» у розмірі 1568,30. На питання відповідача - на які саме покази лічильника така заборгованість не відповіли. Також повідомили, що з червня 2017 року квартира відключена від енергопостачання за існуючу заборгованість.

По телефону відповідач повідомив, що має намір у відповідності до законодавства укласти договір на енергопостачання та сплачувати належні платежі за спожиті ним послуги. Однак у відповідь було сказано, що спочатку відповідач повинен сплатити існуючу заборгованість.

02 липня 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про залишення без розгляду його позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та визнання таким, що втратив право користування квартирою із зняттям з реєстрації та виселенням.

06 липня 2018 року Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі 334/4026/17 було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та визнання таким, що втратив право користування квартирою із зняттям з реєстрації та виселенням.

06 липня 2018 року Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі 334/4026/17 було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

11 вересня 2018 року відповідача ОСОБА_1 , почав вживати заходи для врегулювання взаємовідносин з позивачем, та письмово звернувся до позивача з заявою в якій виклав обставини, що були зазначені вище, та обґрунтовуючи свої вимоги просив серед іншого: Відкрити новий або переоформити особовий рахунок на ім`я відповідача. Надіслати через пошту оформлені з боку позивача договори на енергопостачання для підписання. Виключити суму заборгованості попереднього власника (наймача) з зазначеної квартири, та не включати такий борг, до суми заборгованості по даній квартирі в майбутньому. Здійснити підключення квартири до електромережі. Надати довідку станом на дату відповіді про відсутність заборгованості по належній відповдіачу квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з надісланням на поштову адресу. Повідомити відповідача письмово щодо прийнятого рішення.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 отримав відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 03.10.2018 року № 55/49-1289, згідно якої ПАТ «Запоріжжяобленерго» повідомляло, що за адресою: АДРЕСА_2 відкрито о/р № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , а також було зазначено, що заборгованість за період з 04.10.2016 по 28.09.2018 р складає 5150,67. грн.

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 знову звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з заявою, в якій виклав обставини, що були зазначені вище, та обґрунтовуючи свої вимоги, враховуючи відповідь позивача, просив серед іншого: Укласти з ним як новим споживачем договір на енергопостачання. Направити йому на поштову адресу АДРЕСА_3 договори для підписання. Відкрити новий або переоформити особовий рахунок на ім`я відповідача. Виключити суму заборгованості попереднього власника (наймача) з зазначеної квартири, та не включати такий борг, до суми заборгованості по даній квартирі в майбутньому. Надати довідку з деталізацією за кожним місяцем, тарифом, обсягом спожитої електроенергії та зазначенням особи боржника за кожен місяць нарахування.

У січні 2019 року ОСОБА_1 , отримав відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 22.12.2018 року № 55/49-1307 в якій було зазначено, що 01.12.2018 року було зафіксовано показники лічильника обліку електроенергії 1124 Квт під підпис. Запропоновано сплатити 5147,07 грн. заборгованості.

Окремо відповідач звертав увагу суду, що показники лічильника у грудня 2018 року були особисто зняті позивачем на вимогу та за зверненням ОСОБА_1 .

На прикінці січня 2019 року від позивача надійшла ще одна відповідь №001-35/6АВ від 02.01.2019 року в якій за суттю було продубльовано попередню відповідь.

23 квітня 2019 року постановою Запорізького апеляційного суду у справі 334/4026/17 було скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено в повному обсязі, визнано удаваним правочин та внаслідок цього недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04 жовтня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , засвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним Олексієм Віталійовичем, реєстраційний № 549.Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .»

На постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу.

22 квітня 2020 року Верховним Судом України було остаточно вирішено спір у справі 334/4026/17 щодо права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Так Постановою Верховного Суду від 22 квітня 2020 року Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі 334/4026/17 скасовано. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2018 року у справі 334/4026/17 залишено в силі. Постановою Верховного Суду визначено, що з моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з черговою заявою до ПАТ «Запоріжжяобленерго». У заяві ОСОБА_1 в чергове зазначив, що споживання електроенергії до показників лічильника 1069 Квт відбувалося попереднім власником ОСОБА_2 , ця заборгованість повинна бути пред`явлена фактичному споживачу послуги попередньому власнику ОСОБА_2 .

Крім того відповідач у заяві надав дані про споживання електроенергії у розрізі місяців та показників лічильника: З 25.04.2018 року по 01.11.2018 року показники 1069. Квартирою не користувалися. Споживання в розрізі місяців були зазначені наступні: 01.12.2018 року 1127 квт; 01.01.2019 року 1239 квт; 01.02.2019 року 1346 квт; 01.03.2019 року 1447 квт; 31.03.2019 року 1562 квт; 03.05.2019 року --1678 квт; 04.06.2019 року 1796 квт ; 01.07.2019 року 1904 квт; 01.08.2019 року 1987 квт; 03.09.2019 року 2032 квт; 03.10.2019 року - 2076 квт ; 05.11.2019 року 2120 квт; 30.11.2019 року 2182 квт; 09.01.2020 року 2273 квт; 14.02.2020 року 2381 квт; 13.03.2020 року 2488 квт; 31.03.2020 року 2599 квт; 30.04.2020 року 2705 квт;

Оплати за споживання: 13.12.2018 року 52,20 грн пок. 1069- 1127 квт., 16.01.2019 року 110,16 грн. За грудень 2018 року по покази 1239 квт. ,05.03.2019 року сплата за січень лютий 2019 року 271,44 грн. по пок. 1447 квт., 23.04.2019 року 115,20 грн. за березень 2019 року по пок. 1562. , 17.07.2019 року 496,56 грн за квітень червень 2019 року по пок. 1904 квт., 20.08.2019 року 74,70 грн. за липень 2019 року по пок. 1987 квт., 19.11.2019 року 119,70 грн за серпень-жовтень 2019 року по пок. 2120 квт., 19.12.2019 року 55,80 грн. за листопад 2019 року по пок.2182 квт., 17.01.2020 року 82 грн. за грудень 2019 року, у 314 грн за січень березень 2020 року по пок 2599 квт.

У заяві ОСОБА_1 просив Відкрити новий або переоформити особовий рахунок на його ім`я з розділенням взаєморозрахунків за ним та попередніми власниками. (необхідні документи мною вже були подані). Виключити (а, не списати) суму заборгованості попереднього власника (наймача) сформовану до показників лічильника обліку електроенергії 1069 кВт з зазначеної квартири по особовому рахунку відповідача, та не включати такий борг до суми заборгованості по даній квартирі по особовому рахунку відповідача в майбутньому. Надіслати звірку з деталізацією за кожним місяцем, суми нарахованої плати за споживання електроенергії та зазначенням особи боржника за кожен місяць нарахування. Надіслати відповідачу довідку про заборгованість, в якій зазначити: що станом на 25 квітня 2018 року (дата коли відповідач отримав доступ до квартири, докази надавалися у попередніх заявах), заборгованість ОСОБА_1 за енергопостачання за квартирою що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 на покази лічильника 1069 кВт відсутня. Зазначити розмір боргу за споживання електроенергії станом на 01 травня 2020 року яка належить до сплати ОСОБА_1 на показники лічильника 2705 кВт.

У кінці травня надійшла відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 13.05.2020 року № 55-1231/49. У відповіді було зазначено, що для вирішення питання необхідно надати копії документів: договір купівлі-продажу кватири з витягом та паспорт з ІПН.

У якості інформації відповідач повідомив суд що запитувані документи надавалися позивачу раніше що, підтверджується заявами які містяться у додатках.

У червні 2020 року надійшла відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 02.06.2020 року 55/49-4293, в якій було зазначено, що для переоформлення о/р та договору необхідно провести технічну перевірку за яку було запропоновано сплатити, додано рахунок на ім`я ОСОБА_3 , також зазначено, що заборгованість на показники 1238 Квт, на 01.01.2019 року заборгованість складає 5711,98 грн.

12 червня 2020 року ОСОБА_1 в четверте звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» намагаючись шляхом переговорів вирішити спірне питання з заявою. У заяві ОСОБА_1 просив не ігнорувати порушенні у заявах питання та надати чітку відповідь щодо порушених питань, а саме : Відкрити новий або переоформити особовий рахунок на його ім`я з розділенням взаєморозрахунків за ним та попередніми власниками. (необхідні документи відповідачем вже були подані). Виключити (а, не списати) суму заборгованості попереднього власника (наймача) сформовану до показників лічильника обліку електроенергії 1069 кВт з зазначеної квартири по особовому рахунку відповідача, та не включати такий борг до суми заборгованості по даній квартирі по особовому рахунку відповідача в майбутньому. Надіслати звірку з деталізацією за кожним місяцем, суми нарахованої плати за споживання електроенергії та зазначенням особи боржника за кожен місяць нарахування. Надіслати відповідачу довідку про заборгованість, в якій зазначити: , що станом на 25 квітня 2018 року (дата коли відповідач отримав доступ до квартири, докази надавалися у попередніх заявах), заборгованість ОСОБА_1 за енергопостачання за квартирою що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 на покази лічильника 1069 кВт відсутня. Зазначити розмір боргу за споживання електроенергії станом на 01 травня 2020 року яка належить до сплати ОСОБА_1 на показники лічильника 2705 кВт.

У червні 2020 року надійшла відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 25.06.2020 року № 55/49- 1666. У відповіді ПАТ «Запоріжжяобленерго» продубльовало попередню відповідь, та надано розрахунок заборгованості яку позивач необґрунтовано покладав на відповідача.

У червні 2020 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» направило поштою ОСОБА_1 договір про надання послуг з розподілу електроенергії, який було підписано відповідачем та направлено зворотно позивачу.

05.03.2021 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду к ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість у сумі 5711,98 грн. за спожиту енергію.

16.03.2021 року відповідач звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з заявою в якій посилався на попередні звернення та повідомляв, що Починаючи з листопада 2018 року ( початку користування квартирою) з показників лічильника 1069 кВт він сумлінно сплачує за споживання електроенергії до теперішнього часу. Тобто борг, що був сформований попереднім власником ОСОБА_2 який фактично споживав електроенергію до показників лічильника 1069 кВт у сумі 5712,22 грн. який сформувався до 25.04.2018 року відповідач не визнає та вважає, що його повинен сплатити ОСОБА_2 05 березня 2021 року ПАТ Запоріжжя обленерго звернулося до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості яка виникла до 25.04.2018 року до показів лічильника 1069 у сумі 5711,98 грн. На переконання відповідача він є неналежним відповідачем, а позов повинно бути пред`явлено до фактичного споживача послуги за той час минулого власника ОСОБА_2 . Окремо повідомляв, та просив врахувати, що починаючи з показників лічильника 1069 Квт до цього часу він сумлінно, добросовісно сплачую за спожиту електроенергію.

Відповідь на відзив від ПАТ «Запоріжжяобленерго» м. Запоріжжя до суду не надходила.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно зі статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Судом установлено, що 04.10.2016року ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.10.2016року укладеним між ним та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 549.

Згідно з п.4.1 договору продавець зобов`язаний: а) передати покупцю у власність нерухоме майно відповідно до умов цього договору; б) розрахуватися по комунальним платежам та заборгованості; в) зняти з реєстрації себе та всіх інших осіб, зареєстрованих(прописаних) в нерухомому майні, що є предметом цього договору, та звільнити майно для безперешкодного користування з боку покупця на протязі десяти днів з моменту підписання договору.

Матеріалами справи підтверджено, що продавець ОСОБА_2 у визначений в договорі термін квартиру не звільнив, на вимогу покупця про добровільне звільнення квартири не реагував, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 22.06.2017року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні, визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації та виселенням. За його позовом Ленінським районним судом м. Запоріжжя 13.07.2017року відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи на 18.10.2017року.

27.09.2017року ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі - продажу удаваним правочином та визнання права власності на квартиру.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2017року відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 та призначено судовий розгляд справи на 01.02.2019року.

Актом від 25.06.2018року, складеним та підписаним ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , мешканцями квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , підтверджено, що ОСОБА_2 фактично з 25.04.2018року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Також матеріалами справи є підтвердженим факт отримання відповідачем у фактичне володіння квартири саме 25.04.2018 року.

11 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 , письмово звернувся до позивача з заявою в якій виклав обставини, та обґрунтовуючи свої вимоги просив серед іншого: Відкрити новий або переоформити особовий рахунок на його ім`я. Надіслати через пошту оформлені договори на енергопостачання для підписання. Виключити суму заборгованості попереднього власника (наймача) з зазначеної квартири, та не включати такий борг, до суми заборгованості по даній квартирі в майбутньому. Здійснити підключення квартири до електромережі. Надати довідку станом на дату відповіді про відсутність заборгованості по належній відповідачу квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з надісланням на мою поштову адресу. Повідомити мене письмово щодо прийнятого рішення.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 отримав відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 03.10.2018 року № 55/49-1289, згідно якої ПАТ «Запоріжжяобленерго» повідомляло, що за адресою: АДРЕСА_2 відкрито о/р № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , а також було зазначено, що заборгованість за період з 04.10.2016 по 28.09.2018 р складає 5150,67. грн .

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 знову звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з заявою в якій виклав обставини, та обґрунтовуючи свої вимоги, враховуючи відповідь позивача, просив серед іншого: Укласти з ним як новим споживачем договір на енергопостачання. Направити йому на поштову адресу АДРЕСА_3 договори для підписання. Відкрити новий або переоформити особовий рахунок на його ім`я. Виключити суму заборгованості попереднього власника (наймача) з зазначеної квартири, та не включати такий борг, до суми заборгованості по даній квартирі в майбутньому. Надати довідку з деталізацією за кожним місяцем, тарифом, обсягом спожитої електроенергії та зазначенням особи боржника за кожен місяць нарахування.

У січні 2019 року ОСОБА_1 , отримав відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 22.12.2018 року № 55/49-1307 було зазначено, що 01.12.2018 року було зафіксовано показники лічильника обліку електроенергії 1124 Квт під підпис. Запропоновано сплатити 5147,07 грн. заборгованості.

Крім того матеріалами справи підтверджується, що відповідач звертався до позивача з аналогічними заявами 05.05.2020 року.

Так у зв`язку з зволіканням позивача з направлення відповідачу примірників договорів, безпосередньо врегулювання правовідносин між позивачем та відповідачем відбулося у червні 2020 року шляхом підписання відповідних договорів.

Вищезазначені дії відповідача спростовують позицію позивача викладену у позовній заяві про відсутність Досудового врегулювання спору, до якого неодноразово закликав відповідач.

Суд констатує, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач добросовісно сплачував заборгованість яку він визнавав, обліковуючи її з показань лічильника обліку 1069 Квт.

Відповідно до пункту 6 (ПКЕЕН) У разі прийняття рішення про припинення користування електричною енергією побутовий споживач не пізніше ніж за сім робочих днів подає електропостачальнику письмову заяву про розірвання договору, в якій зазначає день припинення електропостачання на об`єкт побутового споживача. У зазначений у заяві день представник електропостачальника разом із побутовим споживачем проводить контрольний огляд вузла обліку та здійснює відключення електроустановок об`єкта побутового споживача від електричних мереж та вживає заходів для запобігання самовільному підключенню. Відповідно до показів засобу обліку, отриманих під час контрольного огляду вузла обліку, електропостачальник разом із побутовим споживачем проводять звірку обсягів фактично спожитої та оплаченої електричної енергії і оформляють у двох примірниках акт звірки розрахунків, в якому зазначаються період, за який проводиться звірка розрахунків, тарифи, які діяли в кожному розрахунковому періоді, пільги та житловоі субсидії на оплату електричної енергії, також враховуються кошти від застосування в установленому законом порядку штрафних санкцій до побутового споживача. Період, за який проводиться звірка розрахунків, не має перебільшувати встановлений законодавством строк позовної давності. Спори, що виникають між електропостачальником та побутовим споживачем щодо проведення звірки, вирішуються шляхом переговорів між сторонами договору або в судовому порядку. Акт звірки розрахунків складається у довільній формі. Один примірник акта надається побутовому споживачу. На підставі оформленого та підписаного двома сторонами акта здійснюються остаточні взаєморозрахунки за електричну енергію. Електропостачальник безоплатно надає побутовому споживачеві підписану довідку про відсутність заборгованості. День остаточного взаєморозрахунку за електричну енергію є днем припинення дії договору з побутовим споживачем.

Відповідно до пункту 21 (ПКЕЕН) Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами договору, при цьому такому праву прямо відповідає визначений частиною першою статті 9 цього Закону обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до ст.322ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Враховуючи, що за встановленими обставинами справи відповідач не брав на себе обов`язку зі сплати боргу попереднього власника, тому не зобов`язаний повертати борги попереднього власника.

При цьому, договір купівлі-продажу від 04.10.2016 року, згідно з яким відповідач став власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Отже,діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Саме, такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01.09.2020року у справі №686/6276/19, який суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 5-6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, а також звертатися до суду в разі порушення споживачем умов договору.

Відповідно до чинного законодавства України плата за надані послуги нараховувається і сплачується щомісячно.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 2 ЦПК України, одним з основнимх засад (принципів) цивільного судочинства є: серед іншого, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.,

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Звертаючись з позовом до суду позивач, просив стягнути суму в розмірі 5711,98 грн. , В якості доказів, на які посилався позивач як на підтвердження виникнення боргу у відповідача було надано копію розрахунку боргу; копію особового рахунку а саме зображення прінт-скріну програми з обліку позивача; копія договору про користування електричною енергією.

Так відповідно до детального розрахунку боргу за спожиту електроенергію, розрахована сума боргу складає 5711,98 грн. яка складена за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року. Матеріалами справи підтверджено, що договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було укладено 04.10.2016 року. Таким чином частина суми боргу яка нарахована позивачем з 01.01.2016 року по 04.10.2016 року у сумі 561,55 грн. необґрунтована пред`явлена відповідачу, крім того у своїх відповідях, копії яких містяться у матеріалах справи, позивач неодноразово стверджував, що заборгованість у сумі 561,55 пред`являтися до стягнення відповідачу не буде.

Отже відповідно до розрахунку заборгованості наданим позивачем борг за спожиту електроенергію за період 04.10.2016 року по 28.09.2018 року складає 5150,67 грн.

Разом з тим, суд не може погодитися, що позивачем доведено належними та допустимим доказами підстави, якими позивач обґрунтовує стягнення заборгованості з відповідача.

З наданих у якості доказів позивачем вбачається, формування організації обліку позивача, що саме по собі не доводить споживання послуги з енергоспоживання саме відповідачем. Так аналізуючи позицію сторін у справі, слід дійти висновку, що позивач не вживав своєчасних необхідних дій для уникнення можливої довготривалої заборгованості споживача, це знаходить своє підтвердження при аналізі розрахунку наданого позивачем та аналізу позиції відповідача з чого вбачається, що відповідач належно сплачував заборгованість починаючи з отримання квартири у своє фактичне володіння, що підтверджено матеріалами справи. Натомість визначити коли саме виникнув борг який позивач пред`являє до стягнення, за одними даними позивача, за відсутності доказів узгодження заборгованості або оформлення належним чином підтвердження факту фіксування показників лічильника на певну дату не є можливим, що в свою чергу впливає на право відповідача заявити про порушення строків позовної давності з пред`явлення позовних вимог.

За таких обставин та без надання підтвердження про конкретний осбяг наданих позивачем послуг з енергопостачання та їх оплату попереднім власником квартири станом на жовтень 2016року та про конкретний обсяг наданих послуг відповідачу в період що пред`являється досягнення, наданий позивачем розрахунок заборгованості за особовим рахунком не є належним та допустимим доказом, оскільки по суті достовірно не підтверджує заявлені вимоги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством не передбачено зняття контрольних показників приладу обліку наданих послуг при укладенні договорів купівлі-продажу, у той час як виконавець послуг має право у разі ненадання споживачем інформації про обсяг наданих послуг обмежити надання послуги, а також право здійснювати контрольну перевірку показників приладу обліку для встановлення обсягів споживання послуг з енергоспоживання.

Крім того, враховуючи доведеним факт отримання відповідачем квартири у володіння 25.04.2018 року суд, приймаючи рішення бере до уваги висновки які відображені у постанові Великої Палати Верховного суду - що відповідно до пункту 6.18 Правил користування електричною енергією у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів, після розірвання договорів зі споживачем, який звільняє приміщення.

Тобто зобов`язання з розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем покладені на сторони такого договору і новий власник, який виявив бажання стати споживачем електричної енергії, не наділений ні повноваженнями вчиняти дії, направлені на розірвання договору про постачання електричної енергії, стороною якого він не був, ні нести будь-яких обов`язків у правовідносинах, які виникли між іншими суб`єктами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо заявленої відповідачем позовної давності

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, питання застосовування позовної давності судом у даній справі не розглядається з огляду на відмову в позовних вимогах за відсутністю правових підстав. Аналогічне викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Щодо судових витрат

Відповідач заявляючи відзив на позов, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 18606,50 (Вісімнадцять тисяч шістсот шість грн. 50 коп.). пов`язанні із розглядом Херсонським міським судом Херсонської області цивільної справи № 334/1621/21.

Від сторони позивача не надходило заяв про зменшення суми судових витрат понесених відповідачем при розгляді справи 334/1621/21.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження компенсації витрат на професійну правничу допомогу надано: Копія попереднього орієнтованого розрахунку суми судових витрат відповідача ОСОБА_1 , копію договору про правову допомогу від 23.04.2021 року; Копію нотаріально посвідченої довіреності від ОСОБА_1 адвокату Старюк В.А., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Копію витягу з реєстру адвокатів, та копію акту-опису виконаних робіт (наданих послуг) від 26.04.2021 року відповідно до якого розмір наданих послуг становить 12 039,50 грн. та складається з: Дослідження та аналіз позовної заяви з додатками 1 год, Опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики з вирішення подібних правовідносин 2 год, Наради з клієнтом щодо погодження тактики, заходів, які вживатимуться для захисту інтересів клієнта. Консультування клієнта. Обрання правового способу захисту ОСОБА_1 1 год., Підготовка та складання відзиву з додатками на позовну заяву 7 год.

Вирішуючи питання про відшкодування суд наголошує, що відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За таких обставин, суд приходить до висновку що заявлений розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача є завищеним та не співмірним з обсягом наданих послуг та підлягає зменшенню та відшкодуванню в сумі 7 000,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача На підставі викладеного керуючись ст.ст. 4-7, 9-13, 76-81, 141, 178-80, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя В.В.Прохоренко