Дата документу 09.12.2021 Справа № 321/1269/13-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 321/1269/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Ігнатьєв Д.П.
Пр. № 22-ц/807/3160/21 Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 249669,44 грн., у т.ч. 136896,23 грн. непогашений залишок за кредитом; 19382,98 грн. прострочені відсотки за кредитом; 57041,91 грн. пеня з 01.07.2012 р. по 30.06.2013 р.; 14221,40 грн. 3% річних на прострочену заборгованість; 20126,92 грн. збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції; 2000,00 грн. витрати на оформлення виконавчого напису; судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2013 року (а.с. 58-59) позов ПАТ «Державний ощадний банк України» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 100004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість у сумі 249669,44 грн., та судовий збір у розмірі 2496,69 грн.

У червні 2021 року від відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі (а.с. 136-137), в якій останній просив:

- поновити йому пропущений строк на подання заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення;

- скасувати заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2013 року та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції Ігнатьєва Д.П. (а.с. 148).

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року (а.с. 149-150) у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пальчика М.О. про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 153-154) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі, скасувати вищезазначене заочне рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 160).

Ухвалою апеляційного суду провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 161), дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 162).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою апеляційного суду від 11 листопада 2021 року дану цивільну справу із апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу суду першої інстанції від 30 червня 2021 року у цій справі знято з апеляційного розгляду та повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків у зв`язку із невирішенням питання щодо самої заяви відповідача про перегляд вищезазначеного заочного ріш6ення у цій справі (а.с. 180).

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 05 листопада 2013 року у цій справі залишено без розгляду (а.с. 197), справу повернуто до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвалою апеляційного суду від 03 грудня 2021 року дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 201).

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» подало відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі (а.с. 167-169).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (а.с. 179).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1,3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи вказану заяву ОСОБА_1 без розгляду у цій справі, керувався ст. ст. 127, 284 ЦПК України, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 284, 287, 258-260 ЦПК України та виходив із такого.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 6, 7, 8 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

23.07.2013 р. ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 100004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 249669,44 грн..

Ухвалою суду від 05.08.2013 р. було відкрито провадження у справі (а.с. 30).

Відповідно до розписки від 08.08.2013 р. ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи 19.08.2013 р. о 14 год. 00 хв. (а.с. 32).

Заявою від 16.08.2013 р. ОСОБА_1 просив суд відкласти розгляд справи у зв`язку із сімейними обставинами (а.с. 35).

З розписки від 03.09.2013 р. вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи 23.09.2013 р. о 14 год. 30 хв. (а.с. 39).

Заявою від 18.10.2013 р. ОСОБА_1 просив суд відкласти розгляд справи у зв`язку із можливістю мирним вирішенням питання з позивачем (а.с. 48).

Розписка від 20.11.2013 р. свідчить про отримання ОСОБА_1 рішення суду від 05.11.13 р. (а.с. 61).

Таким чином ОСОБА_1 був обізнаний про наявність в провадженні суду вказаної справи. Рішення суду від 05.11.2013 р. у цій справі ОСОБА_1 отримав особисто 20.11.2013 р. (а.с. 61).

Отже, твердження представника відповідача про неотримання процесуальних документів відповідачем, про отримання рішення суду від 05.11.13 р. лише 16.06.2021 р. є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Відповідач, заявляючи через 7 років та 7 місяців після отримання рішення суду від 05.11.13 р., клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів поважних причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини Устименко проти України (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain № 11681/85).

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо подання заяви про перегляд заочного судового у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск зазначеного строку з поважних причин.

Проте, подане клопотання таких обставин не містить.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення йому пропущеного строку на подання заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 дублюють доводи його вищезазначеної заяви у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, є безпідставними.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у цій справі відсутні поважні причини пропуску відповідачем ОСОБА_1 строку на подачу ним вищезазначеної заяви про перегляд заочного рішення суду, які можуть бути підставою для поновлення судом йому пропущеного строку на подачу ним вищезазначеної заяви про перегляд заочного рішення у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані докази поважності пропуску ним строку на подачу вищезазначеної заяви про перегляд заочного рішення у цій справі, які могли би бути підставою для поновлення судом йому останнього у цій справі.

При вищевикладених обставинах, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України, а тому апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування цієї ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

За таких обставин, поза межами компетенції апеляційного суду, передбаченої ЦПК України, є вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про перегляд апеляційним судом по суті вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, якою лише відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на подачу ним заяви про перегляд цього заочного рішення у цій справі, яка залишена апеляційним судом без змін.

Крім того, предметом апеляційного перегляду у цій справі не була вищезазначена ухвала (додаткова) Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2021 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 05 листопада 2013 року у цій справі залишено без розгляду (а.с. 197), та яка в силу вимог ст. 353 ч. 1 п. 16 ЦПК України підлягає у цій справі окремому апеляційному оскарженню.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 12, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 09.12.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.