Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2021 р.

м. Київ

справа № 755/1178/21

провадження № 2/755/1263/21

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 11 950,00 грн., з яких: 4 950,00 грн. - майнової шкоди завданої внаслідок залиття квартири, 3 000,00 грн. - моральної шкоди, 2 000,00 грн. - витрат на проведення оціночної експертизи, 2 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач та треті особи є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 21.09.2020 року відбулось чергове підтовлення квартири позивача з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 , про що працівниками ЖЕД-410 складено відповідний Акт від 21.09.2020 року, відповідно до якого залиття квартири АДРЕСА_1 , відбулось через протікання шарового крана в туалеті квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до висновку експертного дослідження від 3010.2020 року вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу та іншим співвласникам квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття, становить 4 950,00 грн. Відповідно до рахунку оплата за проведення експертного дослідження становить 2 000,00 грн., що є складовою завданої позивачу майнової шкоди.

Таким чином, позивач вважає, що крім матеріальної шкоди йому завдано моральну шкоду, яка пов`язана з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із залиттям квартири, він та його родина: дружина ОСОБА_5 , Син ОСОБА_4 , які є інвалідами з дитинства по зору, зазнали душевних страждань, які полягають у хвилюваннях через збитки, завдані їх майну, дискомфорті та погіршенні самопочуття, внаслідок випару вологи у квартирі, що призвело до дискомфорту в повсякденному житті, відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, тому позивач вимушений витрачати час на проведення обстеження квартири, для з`ясування розміру завданої матеріальної шкоди, звертатись з позовом до суду з приводу захисту його прав та інтересів як власника житла, тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн., яку просить відшкодувати за рахунок відповідача у судовому порядку.

20 січня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17 лютого 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києваписьмову заяву відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, вказуючи на необґрунтованість позову та на відсутність належних доказів вини відповідача у залитті квартири позивача. (а.с. 74-80)

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не скористались процесуальним правом подачі письмових пояснень по суті позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджено Свідоцтвом про право власності, виданим відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва від 16.02.1998 року. (а.с. 12, 13, 14)

За даними Довідок до Актів огляду МСЕК ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є інвалідами з дитинства по зору. (а.с. 10, 11)

Згідно Інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.02.2021 року № 062/14-1409 (И-2021) квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 73)

Згідно Акту про залиття, складеного комісією ЖЕД № 410 від 21.09.2020 року, при обстеженні квартири АДРЕСА_1 , виявлено сліди залиття в кухні на стелі та в туалеті на стелі, підвісна стеля в туалеті від протікання провісла. При обстеженні вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 виявлено протікання шарового крану в туалеті. На момент обстеження заміну крана власник квартири АДРЕСА_2 зробив власними силами. Комісія дійшла висновків, що залиття сталось з вини мешканця квартири АДРЕСА_2 , який своєчасно не помітив протікання шарового крану в туалеті, що призвело до залиття квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 16)

За даними Висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Судово-експертна компанія «Алінгез» від 30.10.2020 року № 1051/11-2020, матеріальна (майнова) шкода, яка завдана власнику кімнат № 3 та № 4, які входять до складу квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття рідиною та утворення пошкоджень (дефектів), які наявні на елементах опоряджувальних покриттів даних приміщень, згідно результатів проведеного візуального-інструментального обстеження та даних, які містяться в наданих на дослідження документах, станом на момент проведення експертного дослідження складає 4 950,00 грн. (а.с. 21-42)

Відповідно до Рахунку-фактури від 10.10.2020 року та квитанції від 16.10.2020 року представником ОСОБА_1 - Абросімовою А.-А.О. сплачено за послуги з проведення будівельно-технічного дослідження 2 000,00 грн. (а.с. 42)

На заяву-претензію ОСОБА_1 про урегулювання спору про залиття у позасудовому порядку відповідачем ОСОБА_2 надано письмову відповідь про відмову у задоволенні претензійних вимог. (а.с. 17-18, 19)

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України.

Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 322 Цивільного кодексу України)

Вказана стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача ОСОБА_1 , який є співвласником квартири АДРЕСА_1 , з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям вищезазначеної квартири, вказуючи суб`єктом деліктного зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , як власника вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 , з вини якої, внаслідок необережного поводження із сантехнічним обладнанням, позивачу завдано шкоду, відшкодування якої підлягає до вирішення в межах даного провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись діючим законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 4 950,00 грн., визначеної відповідно до Висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, складеного ТОВ «Судово-експертна компанія «Алінгез» від 30.10.2020 року № 1051/11-2020, завданої позивачу, як власнику квартири, внаслідок її залиття, - оскільки судом достовірно встановлено факт залиття квартири позивача внаслідок пошкодження сантехнічного обладнання у вищерозташованій квартирі АДРЕСА_2 , належній відповідачу на праві власності, та зазначені обставини не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами ані під час складення Акту членами комісії ЖЕД № 410, якими здійснювалось встановлення причини залиття, ані під час перебування даної справи у провадженні суду. Тому за наявності складу деліктного зобов`язання, на відповідача, яка несе тягар відповідальність щодо обов`язку збереження майна, належного їй на праві власності, невиконання якого може створювати небезпеку для третіх осіб, покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди позивачу, завданої внаслідок залиття належної йому на праві власності квартири, в тому числі на відшкодування позивачу понесених ним витрат на проведення оцінки визначення розміру завданої матеріальної шкоди, сума яких складає 2 000,00 грн., сплачених позивачем відповідно до квитанції від 16.10.2020 року, копію якої долучено до матеріалів справи.

В частині стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За нормою ст. 269 Цивільного кодексу України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою.

Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, з урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок залиття належної йому на праві власності квартири, та пов`язана з розладом нормального життя позивача та його родини, які є інвалідами з дитинства по зову, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, зверненням до суду за захистом порушених прав, неможливістю врегулювання питання мирним шляхом, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем ОСОБА_2 має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода, яку суд визначає в розмірі 1 500,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, підлягає до часткового задоволення та присуджує стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану за наслідками залиття на загальну суму 4 950,00 грн., а також витрати на проведення оцінки визначення розміру завданої матеріальної шкоди у розмірі 2 000,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 1 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Як убачається з матеріалів справи 26.02.2018 року між адвокатом Абросімовою А.-А.О. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги. (а.с. 46-47)

07.12.2020 року адвокатом Абросімовою А.-А.О. та ОСОБА_1 складено Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 26.02.2018 року, відповідно до переліку наданих юридичних послуг, вартість останніх становить 2 000,00 грн. (а.с. 50)

Разом з тим, суд не убачає підстав для розподілу витрат на правничу допомогу, про надання якої зазначено позивачем у позовної заяві, відповідно до змісту якої розмір правничої допомоги становить 2 000,00 грн., оскільки матеріали справи не містять платіжного документу на підтвердження факту оплати позивачем витрат на правничу допомогу за Договором від 26.02.2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 надано суду копію пенсійного посвідчення та Довідку МСЕК про встановлення ОСОБА_2 ІІІ групи інвалідності. (а.с. 84, 85) Таким чином, відповідач відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не звільнена від сплати судового збору.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням часткового задоволення позову щодо вимоги майнового немайнового характеру та звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 269, 319, 322, 1166 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, ст.ст. 2, 4, 6-13, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 6 950,00 грн., моральну шкоду у розмірі 1 500,00 грн., а всього на загальну суму 8 450 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17 лютого 2021 року.

Суддя: В.І. Галаган