Ухвала

Іменем України

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 743/547/20

провадження № 61-875ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІОРО», Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІОРО» (далі - ТОВ «ДІОРО»), Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області (далі - УПФУ в Ріпкинському районі Чернігівської області), про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Ріпкинському районі Чернігівської області за роз`ясненням щодо правил оформлення пенсії робітникам, які працювали в Чорнобильській «Зоні відчуження», де йому повідомили, що при подачі документів йому необхідно надати до пенсійного фонду довідку № 920 для підтвердження факту роботи в зоні відчуження, в якій зазначається термін роботи в зоні відчуження, професія, передбачена Списком № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.

Від Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський Спецкомбінат» Державного агентства України з Управління Зоною Відчуження (далі - ДСП «Чорнобильський Спецкомбінат»), де заявник працював з 04 червня по 02 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 отримав зазначену довідку. Однак, у видачі заявнику цієї довідки ТОВ «ДІОРО», де заявник працював з 14 березня 2014 року по 31 травня 2018 року, йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що у період працевлаштування заявника атестацію робочих місць ТОВ «ДІОРО» відповідно до встановлених вимог проведено не було з причин, які не залежали від ТОВ «ДІОРО», а тому законодавчі підстави для надання зазначеної довідки відсутні. Крім того, ТОВ «ДІОРО» відмовилося надавати заявнику документи, які підтверджують їх право працювати в зоні відчуження, а лише надало довідку про отримання заявником дози радіації за 2014-2018 роки.

Посилаючись на те, що заявник позбавлений можливості підтвердити той факт, що, працюючи в ТОВ «ДІОРО», він безпосередньо працював у зоні відчуження, зазначені обставини створюють перешкоди заявнику в отриманні соціальних виплат, передбачених законодавством, зокрема, пільгової пенсії, ОСОБА_1 просив суд, з урахуванням уточнених вимог, встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт його роботи в Чорнобильській зоні відчуження на об`єктах ДСП Чорнобильської атомної станції та об`єкті «Укриття» у ТОВ «ДІОРО» у період з 14 березня 2014 року по 31 травня 2018 року водієм відповідно до «Списку № 1 розділ ХХІІ, підрозділ 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня

2016 року № 461, зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04 липня 2017 року № 479 та постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2019 року № 708.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.

Встановлено факт роботи ОСОБА_1 в Чорнобильській зоні відчуження на об`єктах ДСП Чорнобильської атомної електростанції

та об`єкті «Укриття» у ТОВ «ДІОРО» у період з 14 березня 2014 року

по 31 травня 2018 року водієм відповідно до «Списку № 1 розділ ХХІІ, підрозділ 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року

№ 461, зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04 липня 2017 року № 479 та постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2019 року № 708.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що хоча атестація робочого місця заявника ТОВ «ДІОРО» не проводилася, однак, факт його роботи в Чорнобильській зоні відчуження на об`єктах ДСП Чорнобильської атомної станції та об`єкті «Укриття» у ТОВ «ДІОРО» у період з 14 лютого 2014 року по 31 травня 2018 року водієм, що відноситься до Списку № 1 розділ ХХІІ, підрозділ 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року

№ 461, зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04 липня 2017 року № 479 та постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2019 року № 708, підтверджено належними та допустимими доказами.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що встановлення факту наявності трудового стажу відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня

1993 року № 637, здійснюється органами Пенсійного Фонду України,

а не у судовому порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Ріпкинському районі Чернігівської області за роз`ясненням щодо правил оформлення пенсії робітникам, які працювали в Чорнобильській «Зоні відчуження», де йому повідомили, що при подачі документів йому необхідно надати до пенсійного фонду довідку № 920 для підтвердження факту роботи в зоні відчуження, в якій зазначається термін роботи в зоні відчуження, професія, передбачена Списком № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.

Відповідно до трудової книжки заявника та довідки ТОВ «ДІОРО»

від 12 червня 2018 року № 40 ОСОБА_1 з 14 березня 2014 року

по 31 травня 2018 року працював на умовах строкового трудового договору в ТОВ «ДІОРО» на посаді водія другого класу на об`єктах

ДСП Чорнобильської АЕС та об`єкті «Укриття» в рамках проекту SIP 08-1-001 «Проектування, будівництво і введення в експлуатацію Нового Безпечного Конфайнмента».

Згідно з довідкою ТОВ «ДІОРО» від 01 червня 2018 року № 39

ОСОБА_1 доза зовнішнього опромінення отримана за період роботи в ТОВ «ДІОРО» в зоні відчуження Чорнобильська АЕС з березня

2014 року по березень 2018 року, за весь період склала 6,98 мЗв.

Відповідно до повідомлень ТОВ «ДІОРО» від 25 листопада 2019 року

та від 14 квітня 2020 року у період працевлаштування ОСОБА_1 атестацію робочих місць ТОВ «ДІОРО» відповідно до встановлених вимог проведено не було з причин, які не залежали від ТОВ «ДІОРО», а тому законодавчі підстави для надання довідки № 920 відсутні. Також законодавчі підстави для надання підприємством інших довідок з урахуванням положень статті 49 КЗпП України, окрім довідки про роботу на підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, відсутні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме

провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, частиною другою даної статті ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу йому необхідно для призначення пільгової пенсії.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 Порядку № 637 встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними

у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18) та від 10 березня 2020 року у справі

№ 556/132/18 (провадження № 61-44101св18).

Враховуючи вищевказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІОРО», Управління Пенсійного фонду України

в Ріпкинському районі Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв