Постанова

Іменем України

07 грудня 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/15828/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Шкоріної О.І.,

за участю секретаря: Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва про заміну стягувача у виконавчому провадженні

від 04 березня 2021 року

в складі судді Петренко Н.О.

у справі №759/13063/15-ц Святошинського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1

про заміну стягувача,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк", ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача його правонаступником.

Заяву обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Святошинський РВ ДВС) перебуває виконавчий лист №759/13063/15-ц, виданий Святошинським районним судом м. Києва 11.08.2016 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2015 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" (далі - ПАТ "Укрсиббанк", Банк) заборгованості в сумі 29 002,83 доларів США, а також 1 827,00 грн судового збору. Виконавче провадження №56692388 (боржник ОСОБА_2 ).

28 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» (далі - ТОВ "ФК "Кредит Фактор", Товариство) укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого Товариство відступило ОСОБА_1 , а останній в свою чергу набув права грошової вимоги до позичальника ОСОБА_3 і поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 13.09.2007 та відповідно за договором поруки від 13.09.2007.

За вказаних обставин, просив замінити стягувача ПАТ "Укрсиббанк" на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №56692388.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_4 , звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що 25.10.2019, відповідно до договору факторингу ПАТ "Укрсиббанк" відступило ТОВ "ФК "Кредит Фактор" право вимоги за кредитним договором №0 від 13.09.2007, який укладено з ОСОБА_3 , після чого ТОВ "ФК "Кредит Фактор" 28.10.2019 відступив право вимоги ОСОБА_1 .

Вважав, що висновок суду про те, що стягувачем у даній справі є ПАТ "Укрсиббанк", тоді як договір відступлення права вимоги укладено ОСОБА_1 з ТОВ "ФК "Кредит Фактор", є припущенням, оскільки не підкріплений фактами.

Додав, що згідно акту прийому-передачі прав та документів згідно договору про відступлення права вимоги від 28.10.2019, йому як новому кредитору було передано договір поруки, що підтверджує у нього право вимоги до ОСОБА_2 . Також звернув увагу, що договір відступлення права у визначеному законом порядку не було визнано недійсним.

Суд вийшов за межі заявлених вимог та вдався в оцінку договору про відступлення права вимоги, зокрема щодо неможливості відступлення права вимоги до фізичної особи, тоді як предметом розгляду є процесуальне питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні, а не законність договору відступлення права вимоги.

Крім того, як на підставу скасування ухвали суду посилався на те, що постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2021 скасовано аналогічну ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2021 по іншому боржнику ОСОБА_3 та ухвалено нове судове рішення про задоволення заяви про заміну стягувача.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Представник заявника - Стародуб І.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Заінтересована особа - ПАТ «Укрсиббанк», належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання, та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено про наявність у нього права вимоги за кредитним договором, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 разом із забезпечувальними договорами, оскільки первісним кредитором є ПАТ "Укрсиббанк", а надано лише договір про відступлення права вимоги укладений між ТОВ "ФК "Кредит Фактор" та ОСОБА_1 .

Суд також дійшов висновку, що відбулася заміна правонаступника на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх неправильними, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2007 року між АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсиббанк", та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого ОСОБА_3 отримав в кредит грошові кошти в сумі 56 100,00 доларів США (том 1, а.с. 4-10).

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, 13.09.2007 між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено Договір поруки №141225, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за неналежне виконання ОСОБА_5 усіх його кредитних зобов`язань (том 1, а.с. 22-23).

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, ПАТ "Укрсиббанк" в серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 002,83 доларів США та пеню в розмірі 10 312,89 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2015 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 29 002,83 доларів США, пеню в сумі 10 312,89 грн та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн (том 1, а.с. 73).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2016 змінено рішення в частині стягнення судового збору та в цій частині викладено рішення в наступній редакції: "Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1827,00 грн з кожного на користь ПАТ «Укрсиббанк» у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору" (том 1, а.с. 147-149).

На заяву ПАТ "Укрсиббанк" вх. №35732 від 09.08.2016 про видачу виконавчих листів у даній справі Святошинським районним судом м. Києва 11.08.2021 видано два виконавчі листи, які отримані ПАТ "Укрсиббанк" 19.08.2016.

07 липня 2018 року державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Миронюком Д.А. відкрито виконавче провадження №56692388 з примусового виконання виконавчого листа №759/13063/15-ц від 11.08.2016. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено стягувача ПАТ "Укрсиббанк" та боржника - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 169 на звороті).

13 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадження №56692388. До заяви про заміну стягувача ОСОБА_1 долучив наступні документи:

Договір про відступлення права вимоги №28/10 від 28.10.2019, укладений між ТОВ "ФК "Кредит Фактор" та ОСОБА_1 , за умовами якого ТОВ "ФК "Кредит Фактор" відступило ОСОБА_1 , а останній набув права вимоги за кредитним договором №0 від 13.09.2007, укладеним між АКБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 та забезпечувальними договорами (том 1, а.с. 171-173);

Акт прийому-передачі прав та документів від 28.10.2019, пунктом 1 якого визначено, що у зв`язку з укладанням Договору про відступлення права вимоги №28/10 від 28.10.2019 АТ "ФК "Кредит Фактор" передав, а ОСОБА_1 отримав такі документи: Договір про надання споживчого кредиту від 13.09.2007, укладений між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 з усіма додатками до нього, Договір поруки від 13.09.2007, укладений між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 і додатками до нього, матеріали судового та виконавчого провадження (том 1, а.с. 174);

копію листа Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 07.07.2018 разом з копією постанови про відкриття ВП №56692388 , адресованого АТ "Укрсиббанк", на якому міститься відмітка про отримання АТ "Укрсиббанк" 19.07.2018 (том 1, а.с. 169);

копію виконавчого листа №759/13063/15-ц від 11.08.2016 (том 1, а.с. 170);

копію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2015 у даній справі (том 1, а.с. 180);

копію рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2016 у даній справі (том 1, а.с. 181-182);

копію супровідного листа Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.206 про направлення ПАТ Укрсиббанк" копії рішення та 2 виконавчих листів (том 1, а.с. 183);

копію Договору поруки №141225 від 13.09.2007, укладеного між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 (том 1, а.с. 184-185).

Матеріали справи не містять доказів, що укладений між ТОВ "ФК "Кредит Фактор" та ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги від 28.10.2019 у визначеному законом порядку визнано недійсним.

Аналіз наведених обставин у їх сукупності вказує на те, що заявником надано докази, якими підтверджується право вимоги у ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 13.09.2007, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 разом з усіма доповненнями до нього та забезпечувальними договорами.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, вищевказаного не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для заміни стягувача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 надав Договір факторингу №25/10/2/2019 від 25.10.2019, укладений між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "ФК "Кредит Фактор", за яким до останнього від АТ "Укрсиббанк" перейшло право вимоги за кредитним Договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.09.2007 та за всіма забезпечувальними до нього договорами, зокрема за Договором поруки №141225 від 13.09.2007, укладений між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 . Також, до апеляційної скарги надано Акт приймання-передачі документації, яки1 складено на виконання Договору факторингу №25/10/2/2019 від 25.10.2019; Акт приймання-передачі прав вимоги від 25.10.2019 (том 2, а.с. 12-129).

Таким чином, колегія суддів вважає, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 , яка виступає поручителем ОСОБА_3 за кредитним договором, укладеного останнім 13.09.2007 з АКІБ "Укрсиббанк".

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача і з тих підстав, що право вимоги набула фізична особа, яка не може надавати фінансові послуги, фактично в дався в оцінку договору про відступлення права вимоги, не врахувавши, що у відповідності до вимог статті 204 ЦПК України дійсність договору презюмується.

Так, положеннями ст. 204 ЦПК України закріплено презумпцію правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.

Як вже вказувалося вище, матеріали справи не містять доказів, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК "Кредит Фактор" у визначеному законом порядку визнано недійсним.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що питання про заміну сторони стягувача судом першої інстанції вирішено з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначалось вище, 28.10.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК "Кредит Фактор" укладено договір про відступлення права вимоги (далі - Договір).

В пункті 1.1. Договору про відступлення права вимоги №28/10 від 28.10.2019 зазначено, що ТОВ "ФК "Кредит Фактор" зобов`язується в строк, не пізніше 10 робочих днів з дати придбання ТОВ "ФК "Кредит Фактор" у АТ "Укрсиббанк" прав грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.09.2007, що укладений між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 із змінами та доповненнями, додатковими договорами, додатками, договорами про внесення змін та доповнень, відступити право вимоги за кредитним договором з усіма змінами та доповненнями на користь нового кредитора ОСОБА_1 .

Пунктом 4.1. Договору про відступлення права вимоги №28/10 від 28.10.2019 визначено, що ціна відступлення права вимоги за цим договором становить 20 011,38 грн. Сума зазначена в пункті 4.1. цього договору повинна бути сплачена новим кредитором не пізніше 28.20.2019.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження переходу до ОСОБА_1 права вимоги за кредитним договором, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 , разом з усіма забезпечувальними договорами, заявником долучено до заяви Акт прийому-передачі прав та документів від 28.10.2019.

Згідно даного Акту до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 13.09.2007 і забезпечувальними договорами до нього, зокрема за Договором поруки №141225 від 13.09.2007, укладеного між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 . В Акті також зазначено, про передачу ОСОБА_1 всіх судових та виконавчих документів у даній справі, які отримував АТ "Укрсиббанк" до передачі права вимоги.

При цьому, колегія суддів враховує, що Акт прийому-передачі документів за договором про відступлення права вимоги в розумінні ст. 77 ЦПК України є належним доказом переходу права вимоги, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, зокрема містить інформацію про боржників, про договір за яким перейшло право вимоги.

З наведеного слідує, що в матеріальних правовідносинах ОСОБА_1 є правонаступником ПАТ "Укрсиббанк".

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 512 ЦК України).

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За приписами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Як зазначено в ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, за змістом положень статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником.

Виходячи із наведених положень закону, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від первісного кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №56692388.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

О.І. Шкоріна