Справа № 186/1405/21
Номер провадження № 2/0186/526/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Демиденко С.М.
секретар: Фадєєва Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в місті Першотравенську, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Першотравенська міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Першотравенська міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Першотравенської міської ради №31 від 01.02.1978 року на ім`я ОСОБА_1 видано ордер №37 від 01.02.1978 року на зайняття жилої площі по АДРЕСА_2 . В подальшому 11.02.2004 року ОСОБА_2 , який не являється членом сім`ї позивача, з дозволу ОСОБА_1 був прописаний у вказаній квартирі, однак фактично в ній не проживав. В 2009 році відповідач взагалі виїхав з міста Першотравенська.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, відзив не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник Першотравенської міської ради Дніпропетровської області надала заяву в якій прохала судовий розгляд проводити її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Так судом встановлено, що на підставі рішення Першотравенської міської ради №31 від 01.02.1978 року на ім`я ОСОБА_1 видано ордер №37 від 01.02.1978 року на зайняття жилої прощі по АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки про вклад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені осіб №6074 від 26.10.2021 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З акту №530 від 25 жовтня 2021 року складеного ПП «Комунальщик-2» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак фактично не проживає з 2009 року.
Судом встановлено, що на даний час у квартирі, основним квартиронаймачем якої є позивач, зареєстрований відповідач, який фактично не проживає з 2009 року.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.
Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Першотравенська міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Першотравенська міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: квартира АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір по справі в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Першотравенського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.
Суддя С.М. Демиденко