ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________
Провадження №2/756/3199/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом, в якому просить зобов`язати відповідача - суддю Дарницького районного суду м. Києві Трусову Т.О. вчинити певні дії при розгляді справи №753/11525/19, яка перебуває у неї в провадженні.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2020 матеріали позовної заяви направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 28.01.2021 для забезпечення розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії визначено Оболонський районний суд м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 визначено головуючого суддю - Дибу О.В.

Вивчивши подану заяву, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Статтею19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

З аналізу ст. 62, 126, 129 Конституції України випливає, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У відповідності до частин 1 та 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 за №8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 за №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз`яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини першої статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ. Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів мають розглядатися відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із п. 57 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 55 Висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Вчинені суддею процесуальні дії з розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони вчиняються чи ухвалюються.

Вчинені судом у відповідній справі процесуальні дії й ухвалені у ній рішення не підлягають окремому судовому оскарженню шляхом ініціювання нового судового процесу.

Таким чином, якщо позивач вважає, що суд допустив порушення норм права під час розгляду його справи, він має можливість оскаржити ухвалені у цій справі судове рішення до судів вищих (апеляційної чи касаційної) інстанцій у порядку та з підстав, визначених у відповідному процесуальному законі.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 08.05.2018 у справі №521/18287/15-ц, від 21.11.2018 у справі №757/43355/16-ц, від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18.

Як убачається із позовних матеріалів, позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 при розгляді справи №753/11525/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ТОВ «Гравіс Сервіс Груп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобіт С.О., Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним та скасування правочину, витребування квартири з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності, керуватися згідно ч.2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу (ч. 2 ст. 186 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, зважаючи на ту обставину, що суддя не може бути відповідачем у справі про оскарження його дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також на те, що вчинення (невчинення) суддею процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені чи ухвалені, суд вважає, що у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

Роз`яснити, що позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 при розгляді справи №753/11525/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ТОВ «Гравіс Сервіс Груп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобіт С.О., Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним та скасування правочину, витребування квартири з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності, керуватися ч.2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, не підлягають розгляду в порядку як цивільного судочинства так і будь-якого іншого судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 186, 353 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (дата народження невідомо, РНОКПП невідомо, АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити дії;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення;

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя О.В. Диба