РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Марач А.В.

з участю:

представника позивачки - адвоката Павлюк І.А.

відповідача - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Просила стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягування з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. 00 коп..

Свої вимоги обгрунтовує тим, що між нею та відповідачем по справі, ОСОБА_1 , було укладено шлюб, який зареєстровано 21 листопада 2014 року виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис № 16. За час шлюбу у них народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час нею подано позов до Рівненського міського суду Рівненської області про розірвання шлюбу. Відповідач ОСОБА_1 , офіційно працевлаштований, працює дільничним офіцером поліції Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області.Вона сама не в змозі забезпечити їхню дитину, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти нарівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Так, відповідач працездатний, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки чи сина, які б перебували на утриманні відповідача - немає. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Павлюк І.А. позов підтримала у межах доводів позовної заяви, просила позов задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав поданий до суду письмовий відзив.

Свою правову позицію обґрунтовує тим, що його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактично, після смерті батька, його матері було встановлено діагноз «множинна мієлома», тобто у неї злоякісна плазмоклітинна пухлина, яка потребує щомісячної терапії.

Так, щомісячно основними препаратами, які підтримують діагноз у ремісії є леналідомід, ацикловір, кардіомагніл, дексаметазон, глюкофаж та інші препарати, що призначені лікуючим лікарем для лікування супутньої патології, яка виникла в результаті основного захворювання. При цьому, злоякісне захворювання крові спричинило розвиток супутніх патологій. Тобто, у нього є чіткий обов`язок по утриманню непрацездатної матері, яка потребує реальної та беззаперечної допомоги.

Разом з тим, ціни на вищевказані препарати значно перевищують сукупний дохід відповідача.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, наявних у довідці форми ОК-5, у звітному 2021 році середня заробітна плата ОСОБА_1 становить 12 500 грн. ОСОБА_1 , є державним службовцем та, відповідно, йому заборонено займатися іншою оплачуваною роботою. За даними декларації у відповідача відсутнє на праві приватної/сумісної/часткової власності нерухоме (житловий будинок, квартира та ін.) чи рухоме (автомобіль та ін.) майно. Наявна лише земельна ділянка, яка знаходиться на території села Бабин Гощанського району, призначена для садівництва, яка була отримана Відповідачем, як учасником у бойових дій. З Позивачем, донькою Позивача від першого шлюбу та спільним сином Відповідач проживав у орендованій кімнаті в гуртожитку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що не оспорюється сторонами у справі. Розлучення Позивача з Відповідачем зумовило останнього орендувати окреме житло, самостійно сплачувати комунальні платежі, купувати продукти харчування. На підставі зазначеного, беручи до уваги витрати, які несе Відповідач по утриманню непрацездатної матері, зважаючи на відсутність у власності будь-якого житлового нежитлового приміщення та реальну потребу у забезпеченні себе місцем проживання, вважає позовні вимоги у справі необгрунтованими та такими, які не підлягають до задоволення. Єдиним джерелом його доходу є отримувана ним заробітна плата, розміру якої, у разі стягнення аліментів у розмірі 1/3 від усіх доходів, не вистачить на утримання непрацездатної матері, оренду житла для проживання, купівлю мінімальних продуктів харчування чи підтримання стану здоров`я, у разі захворювання. Погоджуюється сплачувати аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 від усіх видів його доходу. Така сума буде більшою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не призведе до порушення прав та законних інтересів дитини та буде достатньою для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Щодо витрат на правничу допомогу та їх розміру вважає правничу допомогу у розмірі 2500 грн. необґрунтованою та явно завищеною. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалою суду від 05.08.2021 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу, зареєстрованому 21.11.2014 року Виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис за № 16 народився син ОСОБА_7 . З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 6, зареєстрований Виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . З досліджених судом інших письмових доказів, наданих відповідачем вбачається, що ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_1 тяжко хворіє, діагноз «множинна мієлома», тому суд опускає що на лікування матері, відповідач витрачає значні кошти. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, наявних у довідці форми ОК-5, у звітному 2021 році встановлено, що середня заробітна плата ОСОБА_1 становить 12 500 грн. ОСОБА_1 , є державним службовцем та, відповідно, йому заборонено займатися іншою оплачуваною роботою, окрім викладацької та наукової. За даними декларації у відповідача відсутнє на праві приватної/сумісної/часткової власності нерухоме (житловий будинок, квартира та ін.) чи рухоме (автомобіль та ін.) майно. Наявна лише земельна ділянка, яка знаходиться на території села Бабин Гощанського району, призначена для садівництва, яка була отримана Відповідачем, як учасником у бойових діях. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2) Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6) Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1- 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, визнаючи такий розмір аліментів справедливим та розумним. Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 22.07.2021 р. по 22.08.2021 р. допустити до негайного виконання. У відповідності до ст.. 141 ЦПК , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК , якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів Укпраїни. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до віднесення за рахунок держави, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач - є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 29.07.2016 р. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Павлюк І.А., надано : копія договору про надання правничої допомоги від 20.07.2021 року, копія рахунку на оплату згідно договору на суму 2500 грн., копія меморіального від 21.07.2021 року, копія меморіального ордеру від 06.08.2021 року. При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, складність справи, яка є малозначною справою, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, незначний об`єм робіт виконаний безпосередньо адвокатом. Крім того, з долучених до справи доказів не вбачається жодного запиту адвоката, достовірних доказів затрати визначеного робочого часу адвоката на спілкування, підготовку нормативної бази позову та пред`явлення його до суду, у судовому засіданні адвокат був зайнятий протягом 14 хв.. З врахуванням вищевикладеного, суд зменшує розмір правничої допомоги, який підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивачки до 1000 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180,182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,- в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 22.07.2021 р. по 22.08.2021 р. допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Судові витрати по оплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 . Повний текст рішення виготовлено 06.12.2021 року

Суддя О.В.Панас