Справа № 393/443/21
30 листопада 2021 року смт Новгородка
Новгородківський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,
при секретарі Шупрудько К.А.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новгородка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом.
Позов мотивований тим, що позивач є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2021 року.
Згідно довідки про склад сім`ї виданої Новгородківською селищною радою від 21.09.2021 року № 635 в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишній чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено Акт обстеження місця проживання в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач не проживає в даному будинку з 2015 року, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію або відчужити нерухоме майно. Її колишній чоловік, ОСОБА_2 з 2015 року проживає в іншому населеному пункті, шлюб розірвано у 2018 році.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 в усних поясненнях уточнила свої вимоги. Суду надала пояснення, що вона є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Відповідач не проживає в будинку з 2015 року. Тривале не проживання останнього у її будинку порушує право вільно користуватися та розпоряджатися її майном, виникають проблеми з нарахуванням житлової субсидії. А тому, просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їй житловим приміщенням за вищевказаною адресою, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Правом відзиву не скористався.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду надала покази, що вона знає позивачку з дитинства, вони односельчани. Будинок в с.Новоандріївка позивач отримала у спадок від бабусі. Відповідач ОСОБА_2 - колишній чоловік ОСОБА_1 , проживав у будинку позивачки, а потім в 2015 році, виїхав на заробітки та не з`являвся за місцем проживання позивачки. Пізніше вони розірвали шлюб в судовому порядку. В телефонному режимі позивач просила відповідача знятися з реєстрації, але він повідомив, що іншого житла в якому він міг би зареєструватися, не має.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду надав покази, що він з позивачем односельці та перебувають у дружніх відносинах. Будинок в якому проживає ОСОБА_1 , вона отримала у спадок. В 1995 році позивач з відповідачем одружилися, прожили разом до 2015 року. ОСОБА_2 в 2015 році поїхав на роботу в м.Кропивницький, і припинив приїжджати в село.
Заслухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Житловий будинок, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260893226 від 10.06.2021р (а.с.6).
Згідно акту обстеження місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за даною адресою крім позивача зареєстровані син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишній чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який не проживає в будинку з 2015 року, місце проживання не відомо). Складено комісією у складі старости села Новоандріївка ОСОБА_6 сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 (а.с.7).
В довідці, виданій виконкомом Новгородківської селищної ради № 635 від 21.09.2021р., значиться, що у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , крім позивача ОСОБА_1 , зареєстровані: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишній чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який не проживає в будинку з 2015 року) (а.с.13).
26.04.2017 року, рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було розірвано.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.
Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Так, згідно зі ст. 391 ЦКУ власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушено право та з яких підстав.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Статтею 405 ЦКУ передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно постанови КЦС ВС від 9 грудня 2020 року у справі № 209/2642/18 підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Зважаючи на зазначені обставини, свідому поведінку відповідача, яка свідчить про втрату ним інтересу до житлового приміщення, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків, судом встановлено, що відповідач у будинку позивача зареєстрований, але вже більше одного року не проживає. А тому, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні наміри зберегти за собою право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у зареєстрованому житловому будинку понад один рік є поважними.
Виходячи із вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем під час звернення до суду, у разі задоволення позову, підлягають стягненню на його користь із відповідача.
За таких підстав, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280-283, 354 ЦПК України суд,-
Цивільний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908,00 грн.
Копію рішення вручити (направити) сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Повний текст рішення складено 06.12.2021р.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК