КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/803/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Хоменко В.С. в м. Київ 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» уклали договір добровільного страхування електромобілів «ЕКО-КАСКО» № 800001/4605/0000010, за умовами якого позивачем було застраховано у відповідача автомобіль Toyota Rav4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Страхові ризики перелічені в п. 1.1.7 Договору страхування, одним з яких є незаконне заволодіння, страхова сума складала 450000 грн., франшиза за таким ризиком - 5 % від страхової суми, але не менше 15000 грн.

В період часу між 23:00 25 червня 2018 року та 06:30 26 червня 2018 року за адресою м. Київ вул. Велика Китаївська, 8 невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем, про що позивач 26 червня 2018 року повідомив Голосіївське УП ГУНП в м. Києві, яке відкрило та продовжує вести кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. 26 червня 2018 року позивача визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з незаконним заволодінням автомобілем. Однак листом від 25 липня 2018 року відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування, підставою для чого вказав неповідомлення позивачем відповідача про втрату в 2013 році одного комплекту ключів від автомобіля, що, на думку страховика, відповідно до п.п. 6.1, 6.2, 10.1.6, 12.3.2, 12.3.3 договору страхування є підставою для такої відмови.

Вважає відмову у виплаті страхового відшкодування незаконною і такою, що порушує права позивача, оскільки ним було надано весь пакет документів, передбачених договором, для отримання страхового відшкодування. За таких обставин, окрім суми страхового відшкодування, з відповідача підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 13.3 договору страхування.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 400140 грн., суму пені у розмірі 13084,58 грн., 3 % річних у розмірі 10754,45 грн., інфляційні збитки у розмірі 42414,84 грн., всього 466393,87 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 400140 грн., суму пені у розмірі 13084,58 грн., 3 % річних у розмірі 10754,45 грн., інфляційні збитки у розмірі 42414,84 грн., всього 466393,87 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судом не прийнято до уваги та не надано правової оцінки умовам договору страхування та вимогам спеціального Закону України «Про страхування». Умовами договору передбачено, що для отримання страхового відшкодування у разі настання страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння», страховику надаються оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу та повний комплект пультів (ключів) керування охоронними системами. Відповідно до наданих позивачем додаткових пояснень у 2013 році один комплект ключів нібито було втрачено, однак про дану обставину компетентні органи та страховика не повідомлено. Крім того, відповідно до п. 12.3.2 та 12.3.3 договору, страхувальник у випадку втрати будь-якого ключа брелоків, пультів від сигналізації до застрахованого транспортного засобу зобов`язаний був діяти відповідно до інструкцій страховика та провести заміну або перекодування замків, пультів, брелоків.

Водночас суд посилається на звернення 04 грудня 2013 року позивача до ТОВ «Автосаміт ТЛД» щодо проведення робіт із записів ключа іммобілайзера на автомобілі та від?єднання ключа. Даний документ відповідач вважав неналежним доказом, оскільки його не було надано відповідачу під час укладення договору та після настання страхового випадку. Крім того, інформація в даному листі суперечить п. 16.4 договору, де вказано, що комплектність ключів - 2 штуки. Таким чином, договором встановлено, що на момент страхування 10 липня 2017 року у страхувальника було в наявності два комплекти ключів, що в свою чергу свідчить про надання позивачем неправдивих відомостей про предмет договору, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування відповідно до ст. 26 Закону України «Про страхування». Пунктом п. 17 договору страхувальник погодився, що зобов`язується повідомити страховика у письмовій формі, якщо відомості, надані ним при укладенні цього договору та зазначені в ньому, частково або повністю зміняться.

Відтак, страхувальником було порушено умови договору, а саме неповідомлення про зміну ризику під час дії договору, не виконано обов`язку страхувальника щодо передачі страховику комплекту ключів від забезпеченого транспортного засобу, що є обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування, а також надано неправдиву інформацію щодо предмета договору. Також, станом на дату розгляду справи судом, позивачем не виконано вимоги п. 9.2.4 Умов договору страхування, а саме не передано право власності на викрадений транспортний засіб відповідачу.

Посилався на правові висновки суду апеляційної інстанції в справі № 466/6701/17 за участю відповідача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА».

Не погоджувався з розміром інфляції, стягнутої судом, надавав власні розрахунки, відповідно до яких збитки від інфляції за цей же період нараховані в розмірі 35652,47 грн.

Від позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилався на те, що позивач був клієнтом ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» з 2012 року, зокрема 08 листопада 2012 року сторонами було укладено перший договір добровільного страхування автомобіля, а останній - 10 листопада 2017 року, при цьому вказаний договір, як і декілька інших договорів до нього, укладався дистанційно, тобто без відвідування позивачем офісу продажу та без показу автомобіля представникам відповідача.

На думку позивача, ним не було порушено умов договору в частині неповідомлення про зміну ризику під час дії договору, а також в частині невиконання обов`язку страхувальника щодо передачі страховику комплекту ключів від забезпеченого транспортного засобу, оскільки другий комплект ключів було загублено позивачем ще в грудні 2013 року, а 04 грудня 2013 року він звернувся до СТО ТОВ «Автосаміт ЛТД» для проведення процедури так званого «від?єднання» втраченого ключа від автомобіля за допомогою спеціального програмного забезпечення сервісу Toyota для виключення можливості використання втраченого ключа сторонніми особами. На момент укладення договору страхування від 10 листопада 2017 року з урахуванням процедури від?єднання ключа, у позивача в наявності був лише один комплект оригінальних ключів від транспортного засобу. Відповідно, позивачем було виконано умови договору страхування в частині надання реєстраційних документів та повного комплекту оригінальних ключів.

Наводив правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26 березня 2018 року в справі № 916/4613/15.

Не погоджувався із розрахунком інфляційних втрат, наведених відповідачем, оскільки цей розрахунок не включає всі офіційні індекси інфляції за період нарахування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 10 листопада 2017 року ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_1 уклали договір добровільного страхування електромобілів «ЕКО-КАСКО» № 800001/4605/0000010 (а. с. 6), згідно якого страховими ризиками є, в тому числі, незаконне заволодіння (п.п. «а» п. 1.2.1 договору). Франшиза за цим ризиком становить 5 %, але не менше 15000 грн. Страхова сума - 450000 грн.

Згідно п. 1.1 визначено дані транспортного засобу: Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_2 , страхова сума 450000 грн.

Згідно п. 1.3.8 договору, договір є безперервно пролонгованим.

У п. 1.3.10 зазначено комплектність ключів від транспортного засобу - 2 шт.

Пункт 1.8 «Результати огляду транспортного засобу» не містять відміток про дату огляду і підписів сторін.

Згідно п. 1.7 «Декларація страхувальника» страхувальник заявляє, що якщо відомості, надані ним при укладенні цього договору та зазначені в ньому, частково або повністю зміняться, він зобов?язується повідомити про це страховика у письмовій формі протягом п`яти робочих днів із моменту настання таких змін. Проінформований про те, що свідоме надання неправдивої інформації, зазначеної в цьому договорі, або свідомий обман під час дії договору може призвести до позбавлення права на отримання страхового відшкодування. Підтверджує, що з Правилами та з усіма умовами страхування, що є невід?ємною частиною цього договору, що скріплені та пронумеровані на 12 сторінках, ознайомлений та погоджується.

На а. с. 7 - 12 наявна копія Умов страхування до договору добровільного страхування електромобілів «ЕКО-КАСКО» ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» від 10 листопада 2017 року № 800001/4605/0000010 (редакція від 08 вересня 2017 року).

Згідно п. 2.1 Умов страхування предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та закріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

Згідно п. 6.1 Умов страхування у разі настання страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння», страхувальник повинен протягом трьох робочих днів надати страховику реєстраційні документи та повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу або постанову органів МВС про їх вилучення до провадження в якості речового доказу, квитанцію про отримання речового доказу або документ, що підтверджує інше процесуальне рішення відповідно до діючого на момент вилучення закону. Протягом одного року після настання страхового випадку надати страховику всі документи (відповідно до розділу 7 цього договору), необхідні для виплати страхового відшкодування.

Розділом 7 Умов страхування визначено документи, необхідні для виплати страхового відшкодування, зокрема у разі настання страхових випадків за ризиками «Незаконне заволодіння» або «Протиправні дії третіх осіб»: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про початок досудового розслідування; постанова про закриття кримінального провадження, у випадку закриття провадження до дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування; копії матеріалів досудового розслідування на поточну дату за додатковою вимогою страховика (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протокол тощо) та/або процесуальні рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого, судді, суду; у разі настання страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння» - оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу та повний комплект пультів (ключів) керування охоронними системами (супутникові засоби проти викрадення) (крім випадків, коли реєстраційні документи та один екземпляр (екземпляри) ключів було викрадено під час розбою та/або грабежу водія/Страхуваьлника) та підтвердження, що на момент викрадення транспортного засобу супутникові засоби проти викрадення (сигналізація GPS) обслуговувалася відповідним оператором (якщо відповідно до договору транспортний засіб було обладнано такими системами), крім випадків, коли вони були передані органам слідства на їхню вимогу або випадків їх викрадення шляхом розбою та/або грабежу разом із незаконним заволодінням транспортним засобом, про що страхувальник повинен дати письмове повідомлення страховику.

Розділом 8 Умов страхування визначено порядок здійснення виплати страхового відшкодування, зокрема відповідно до п. 8.1 договору виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком відповідно до умов договору та законодавства України.

Згідно п. 8.5 Умов страхування у разі встановлення порушень страхувальником умов підпунктів «а», «б» та «в» п. 6.1 договору страховик має право зменшити виплату страхового відшкодування на 50 % або відмовити у виплаті страхового відшкодування, з наданням мотивованих підстав.

Згідно п. 9.1, 9.2, 9.2.3, 9.2.4 Умов страхування виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами договору на підставі заяви вигодо набувача і страхового акта, що складає страховик після отримання всіх необхідних документів, визначених розділом 7 цього договору. У разі настання страхового випадку з ризиком «Незаконне заволодіння» страховик здійснює виплату страхового відшкодування в розмірі страхової суми за відрахуванням франшизи, знецінення транспортного засобу за період дії договору, яке розраховується відповідно до п. 9.2.1 договору, та вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. Виплата страхового відшкодування за ризиком «Незаконне заволодіння» здійснюється лише за умови початку кримінального провадження згідно з чинним законодавством та у разі внесення відомостей про незаконне заволодіння транспортним засобом до Єдиного реєстру досудових розслідувань, при умові надання всіх необхідних для виплати страхового відшкодування документів, передбачених п. 7.1 договору. Перед отриманням страхового відшкодування за ризиком «Незаконне заволодіння» страхувальник зобов`язаний здійснити документальну передачу права власності на втрачений транспортний засіб на користь страховика (шляхом підписання сторонами договору/додаткової угоди про взаємовідносини сторін у випадку, якщо викрадений застрахований транспортний засіб буде знайдено).

Згідно п. 10.1 Умов страхування підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є: 10.1.3 подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей, що зазначаються у п. 1 договору про предмет договору або про факт настання страхового випадку; 10.1.6 невиконання страхувальником умов договору; 10.1.10 інші випадки, передбачені законом або умовами договору.

Згідно п. 10.5 Умов страхування якщо підвищення ступеня страхового ризику, про яке страховик не був повідомлений страхувальником відповідно до п. 12.3.2 договору, призведе до настання страхового випадку або збільшення розміру збитку, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування по такому страховому випадку або відповідно зменшити розмір страхового відшкодування.

Згідно п. 12.3.2 Умов страхування страхувальник зобов`язаний при укладенні договору надати страховику інформацію про всі обставини, що мають суттєве значення для визначення ступеня страхового ризику та під час дії договору протягом 5 робочих днів письмово повідомити страховика про нові обставини, які впливають на ступінь страхового ризику (зокрема втрата ключів або реєстраційних документів).

Згідно п. 12.3.3 Умов страхування у випадку втрати будь-якого ключа брелоків, пультів від сигналізації до застрахованого транспортного засобу страхувальник зобов`язаний діяти відповідно до інструкцій страховика та провести заміну або перекодування замків, пультів, брелоків.

Згідно п. 13.3 Умов страхування страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01 % від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період.

Умови страхування підписані позивачем ОСОБА_1 та представником страховика.

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, в якій зазначив, що 06:30 26 червня 2018 року сталася подія, що має ознаки страхового випадку, а саме викрадення припаркованого транспортного засобу Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 28).

27 червня 2018 року ОСОБА_1 надав пояснення на ім?я ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, в якому додатково повідомив, що в наявності у нього один комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію; комплект ключів було втрачено у 2013 році, другий комплект перепрошито на СТО Тойота (а. с. 30 - 33).

На а. с. 13, 34 - 36 наявна копія акту прийомки та передачі ключа, брелка від сигналізації та оригінал свідоцтва про реєстрацію від 27 червня 2018 року, а також фотознімки переданих речей, згідно акту ОСОБА_1 передав, а представник страховика отримав на зберігання в офісі ПАТ «СК «УНІКА» один оригінальний ключ, брелок від сигналізації та оригінал свідоцтва про реєстрацію від автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_2 , які знаходилися на зберіганні у власника.

27 червня 2018 року ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до Голосіївського управління поліції ГУ НП в м. Києві із заявою про надання інформації, а саме чи було вилучено документи у ОСОБА_1 , а саме ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію автомобіля; чи було визнано ОСОБА_1 потерпілою стороною (а. с. 37).

Згідно довідки Голосіївського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 04 липня 2018 року, у провадженні слідчого відділу перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006136 від 26 червня 2018 року за ознаками складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. 26 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні. Відомості про незаконне заволодіння автомобілем Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_2 внесено до бази даних «УГОН». Під час огляду місця події ключі та свідоцтво про реєстрацію не вилучались (а. с. 15, 16, 38).

Листом від 25 липня 2018 року ПАТ «СК «УНІКА» повідомило ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви про виплату страхового відшкодування, та повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 10.1.6 та 6.2 договору, оскільки страхувальником не виконано умов договору та не виконано дій, передбачених п. 6.1 договору; зазначено також про порушення п. 12.3.2 та 12.3.3 договору в частині ненадання страховику інформації про всі обставини, які мають суттєве значення для визначення ступеня страхового ризику (втрата ключів) та непроведення заміни або перекодування замків, пультів, брелоків відповідно до інструкцій страховика (а. с. 14, 39 - 40).

08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про перегляд рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, в якому повідомив, що при пролонгації договору представник страховика не запитував його про наявність саме двох комплектів ключів, і що 04 грудня 2013 року він звертався до СТО ТОВ «Автосаміт ЛТД» для проведення процедури т.з. «від?єднання» втраченого ключа від автомобіля за допомогою спеціального програмного забезпечення сервісу Toyota для виключення можливості використання втраченого ключа сторонніми особами; на підтвердження цього факту надав копію відповіді ТОВ «Автосаміт ЛТД» на запит від 11 вересня 2018 року за № 04-77 (а. с. 71).

На вказану заяву ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» надало відповідь, що після проведення додаткової перевірки страховик вирішив залишити раніше прийняте рішення без змін (а. с. 70).

На а. с. 75 (зворот) знаходиться копія листа ТОВ «Автосаміт ЛТД», завірена печаткою ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», від 11 вересня 2018 року № 04-77, згідно якої ОСОБА_1 дійсно звертався до підприємства 04 грудня 2013 року для проведення робіт із запису ключа іммобілайзера на автомобілі Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_2 ; надати точну та детальну інформацію на п. 1 та п. 2 звернення не представляється можливим через знищення документів у зв`язку з перебігом термінів позовної давності.

На а. с. 78 знаходиться копія акту виконаних робіт № , виданого ТОВ «Автосаміт ЛТД» 04 грудня 2013 року на ім?я ОСОБА_1 із відомостями про виконані роботи щодо автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі «Запис ключа іммобілайзера».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем визнається та не спростовується факт звернення позивача за отриманням страхового відшкодування, наданням ним витребуваних документів, відсутності перешкод зі сторони позивача відповідачу щодо отримання інформації про страховий випадок, та дійшов висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування з підстав, що викладені у листі-відмові ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» вих. № 5709 від 25 липня 2018 року є такою, що не ґрунтується на законі.

Апеляційний суд не може погодитися із такими висновками, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України (тут і в подальшому статті наведено в редакції, чинній на момент укладення договору страхування) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що страхувальник ОСОБА_1 підписав договір страхування, жодних зауважень чи застережень щодо його змісту не надав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Погоджуючись із умовами договору, позивач підтвердив свою згоду, що у разі викрадення застрахованого транспортного засобу він зобов`язаний буде надати страховику повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу або постанову органів МВС про їх вилучення до провадження в якості речового доказу (п. 6.1 «є» Умов страхування до договору страхування), а у разі невиконання цієї дії страховик отримує право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшити виплату страхового відшкодування на 50 % (п. 6.2 Умов страхування до договору страхування). Право не надавати вказаний комплект оригінальних ключів допускається лише у виключному випадку - викрадення одного екземпляру чи всіх екземплярів ключів під час розбою та/або грабежу водія/страхувальника (п. 7.1 «г» Умов страхування до договору страхування).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» та ч. 2 ст. 991 ЦК України умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Тобто страховик та страхувальник як сторони договору страхування за взаємною згодою самостійно визначають предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

За таких обставин помилковими і такими, що обмежують принцип свободи договору і обов`язковості умов договору, є висновки суду першої інстанції, що підстави відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування не підпадають під підстави і критерії для відмови у виплаті страхового відшкодування, що визначені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», а саме: не є навмисними діями страхувальника, що були спрямовані на настання страхового випадку; не є вчиненням злочину, що призвів до страхового випадку; не є поданням страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Встановивши, що позивачем не надано відповідачу повного комплекту ключів від забезпеченого транспортного засобу, що є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати, передбаченої п. 6.2 Умов страхування до договору страхування, а лише надано всі наявні у нього ключі (1 шт.), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а ненадання ключів не може бути підставою для відмови у страховій виплаті.

Враховуючи умови укладеного між сторонами договору страхування, які надають страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування, та оскільки повний комплект ключів від транспортного засобу, в порушення умов договору страхування, позивачем надано не було, у ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» були підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Надання позивачем страховику лише одного ключа не може вважатися належним виконанням умов договору, враховуючи, що інший ключ позивачем втрачено у 2013 році, а положеннями 1.3.10 договору, укладеного після цієї події 10 листопада 2017 року, сторони погодили комплектність ключів від забезпеченого транспортного засобу - 2 штуки.

Обставини, встановлені судом першої інстанції, що 04 грудня 2013 року позивач звертався до ТОВ «Автосаміт ЛТД» щодо проведення робіт із записів ключа іммобілайзера на автомобілі Тoyota Rav 4, та від`єднання ключа, також не підтверджують правомірності дій страхувальника, оскільки позивач, підписуючи пролонгований договір добровільного страхування від 10 листопада 2017 року без зауважень та заперечень, та достеменно знаючи про втрату одного ключа, фактично погодився з комплектацією і в п`ятиденний термін, визначений п. 12.3.3 Умов страхування до договору страхування, про ці обставини страховика в порушення умов договору не повідомив.

Апеляційний суд враховує, що такі дії страхувальника можна розцінювати як подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування, що є самостійною підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України, п. 10.1.3 Умов страхування до договору страхування.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав вимоги укладеного між сторонами договору добровільного страхування, то дії відповідача по наданню обґрунтованої відмови від здійснення страхової виплати узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування» і не суперечать умовам договору страхування.

Судом першої інстанції неправильно застосовані вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Також суд першої інстанції помилково вважав, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26 березня 2018 року у справі № 916/4613/15, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком; несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Так, при укладенні договору страхування сторони погодили необхідність виконання страхувальником певних дій, а саме згідно п. 12.3.3 Умов страхування до договору страхування у випадку втрати будь-якого ключа брелоків, пультів від сигналізації до застрахованого транспортного засобу страхувальник зобов`язаний діяти відповідно до інструкцій страховика та провести заміну або перекодування замків, пультів, брелоків.

Тобто, встановлюючи такий обов`язок страхувальника щодо повідомлення ним про втрату ключів, страховик передбачив можливу недобросовісну поведінку страхувальника (особи, допущеної до керування) щодо зникнення автомобіля.

Крім того, при експлуатації застрахованого автомобіля страхувальник повинен був враховувати, що при настанні події «Незаконне заволодіння» він зобов`язаний буде надати речі (комплект ключів), передбачені п. 6.1 «є», 7.1 «г» Умов страхування до договору страхування, а у разі невиконання страховик має право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

При цьому апеляційним судом враховуються правові висновки, до яких Верховний Суд приходив в подальшому, зазначаючи, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо підстави для такої відмови погоджені сторонами в договорі добровільного страхування і не суперечать закону. Зокрема, таких висновків Верховний Суд дійшов в постановах від 24 жовтня 2018 року в справі № 361/9156/15, від 13 березня 2019 року в справі № 757/11947/15-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 758/9969/17, від 11 вересня 2019 року в справі № 335/12270/16-ц, від 24 червня 2020 року в справі № 640/8214/15, від 21 січня 2021 року в справі № 759/5377/17.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування є необґрунтованими і задоволені судом першої інстанції безпідставно.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу в цій частині повторюють доводи відповіді на відзив на позовну заяву в суді першої інстанції (а. с. 62 - 65), зводяться до переоцінки доказів та підтримки висновків суду першої інстанції, які апеляційним судом визнані помилковими.

Виходячи із вищевикладеного, не підлягали задоволенню як похідні вимоги про стягнення із відповідача штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України і п. 13.3 договору страхування у вигляді 3 % річних, інфляційних втрат та пені за порушення грошового зобов`язання.

Оскільки апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення штрафних санкцій із відповідача взагалі, доводи як апеляційної скарги щодо дійсної суми інфляційних втрат, визначеної судом першої інстанції, яка підлягала би стягненню з відповідача у разі обгрунтованості позову, так і відзиву на апеляційну скаргу із контррозрахунком, не перевіряються.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи,неправильного застосування норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для його скасування, із прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із позивача на користь відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 6995,91 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 в позові до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (м. Київ вул. Саксаганського 70-а ) судові витрати в розмірі 6995,91 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.