РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року

м. Рівне

Справа № 572/3290/20

Провадження № 22-ц/4815/1004/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року (постановлену у складі судді Ведяніної Т.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Сарненського районного суду заяву про закриття провадження у справі та повернення судового збору.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що сторони вирішили спір у позасудовому порядку, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а також просить повернути йому суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області повернути ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. сплаченого відповідно до квитанції від 03 грудня 2020 року судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн. понесених судових витрат.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку провадження у справі закривається саме у зв`язку з відсутністю предмету спору, а тому сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених нею судових витрат, місцевий суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 дійсно було подано безпідставно, так як спір між сторонами був відсутній, а тому з нього слід стягнути понесені відповідачем судові витрати.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що саме по собі подання заяви про закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим положенням ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Зауважує, що у поданій заяві про стягнення судових витрат не наведено жодних обґрунтувань щодо зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами чи будь-яких неправомірних дій. Наголошує, що відповідачем не доведено, що він діяв недобросовісно, пред`явив необґрунтований позов чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, чи мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача. Крім того, вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з обсягом наданої правової допомоги. Також звертає увагу, що представником відповідача не надано суду належних документів, які містять відомості щодо можливості здійснення представництва ОСОБА_2 , а заява про стягнення судових витрат подана особою, яка немає цивільної процесуальної дієздатності та підписана особою, яка немає права її підписувати.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухваливши нову, якою провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав закрити відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Повернути йому судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений на підставі квитанції від 03 грудня 2020 року. У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цивільній справі № 572/3290/20 за його позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник відповідача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , у якому просив позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про закриття провадження у справі та повернення судового збору.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року провадження у справі закрито.

У даному випадку позивач реалізував своє право, відмовившись у подальшому від процедури судового захисту, а не за відсутності предмета спору про що місцевий суд констатував у своїй ухвалі.

Повернуто ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору та окрім іншого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн. понесених нею судових витрат на правничу допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.137 ЦПК України).

Процесуальний порядок вирішення судом питання про розподіл судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі, передбачений ч. 5 ст.142 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

В обґрунтування поданої заяви про закриття провадження у справі ОСОБА_1 зазначив, що сторони вирішили спір у позасудовому порядку, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Разом з цим, у поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 стверджує, що наведені ОСОБА_1 обставини щодо позасудового вирішення спору не відповідають дійсності. Наголошує, що ОСОБА_1 з пропозицією вирішення даного спору у позасудовому порядку, ні до відкриття провадження у справі, ні після цього, до сторони відповідача не звертався. Даний позов було заявлено з протиправною метою - ущемлення прав та інтересів відповідача, внаслідок чого ОСОБА_2 понесла судові витрати. Намагання позивача позбавити відповідачку батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дитини, здійснювалося з метою задоволення власних амбіцій, зчинити моральний та психологічний тиск на неї та уникнути сплати аліментів на ґрунті конфліктності їхніх стосунків. Зауважує, що ОСОБА_2 , звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та стягнення аліментів на її користь на утримання їх дитини ОСОБА_3 , однак майже рік дана не розглянута, оскільки ОСОБА_1 умисно затягують її розгляд, зокрема, шляхом подання клопотання про зупинення провадження до розгляду даної справи про позбавлення батьківських прав.

На переконання колегії суддів, наведені обставини є такими, що свідчать про необґрунтовані дії позивача, у розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України, а тому місцевий суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі у зв"язку з відмовою позивача від позову та про те, що відповідачка має право на компенсацію понесених нею судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наявного у матеріалах справи договору про надання правничої допомоги №36 від 21 грудня 2020 року, додаткової угоди до нього від 29 грудня 2020 року, а також ордера серії РН-927 №047 ОСОБА_5 , яка уповноважена відповідачем ОСОБА_2 на підставі довіреності від 16 грудня 2020 року бути представником останньої, укладено договір із адвокатом Луницькою С.М. для надання правової допомоги.

Колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що представництво інтересів відповідача у суді здійснювалося адвокатом Луницькою С.М. без належних на те повноважень.

Копія акту виконаних робіт від 24 лютого 2021 року та квитанція до прибуткового касового ордера №2 від 24 лютого 2021 року доводять, що адвокат виконала покладені на неї вказаним договором обов`язки з надання відповідачу правової допомоги, які оплачені стороною у сумі 3000 грн..

Крім того, стороною відповідача було подану заяву про стягнення з позивача 3500 грн. витрат на правову допомогу понесених у ході апеляційного провадження справи. На підтвердження даних вимог до матеріалів справи долучено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 17 червня 2021 року №54, акт виконаних робіт від 18 червня 2021 року та квитанція до прибуткового касового ордера №3 від 18 червня 2021 року на суму 3500 грн..

Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, апеляційний суд приходить до переконання, що надані стороною відповідача докази про понесення нею судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи місцевим судом у розмірі 3000 грн. та під час її апеляційного провадження у розмірі 3500грн. є достатніми, допустимими і достовірними, а розмір витрат на оплату послуг адвоката - обґрунтованим, доведеним і співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3500 грн. витрат на правову допомогу за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 03 вересня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.