Справа № 204/7079/20
Провадження № 2/204/366/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.

за участю секретаря Легостаєвої А.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача адвоката Черненкова О.В.,

за участю третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття на користь закладу чи особи, куди її буде влаштовано.

В обґрунтування позову позивач вказав на те, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач в шлюбі не перебуває, відомості про батька дітей записано на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Вперше родина потрапила у поле зору управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради у вересні 2019 року, зокрема 06.09.2019 надійшов телефонний дзвінок стосовно невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_5 відносно своєї 1,5 річної доньки, яка часто знаходиться без нагляду та проживає в антисанітарійних умовах за адресою: АДРЕСА_1 балка (номер будинку невідомий). ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:00 дитину знайшли сусіди далеко від місця проживання та віддали матері. 09.09.2019 комісією у складі начальника та спеціаліста управління-служби у справах дітей, фахівця центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, сімейного лікаря КНП «ДЦПМСД №7», старшого інспектора СП Чечелівського ВП було здійснено спільний вихід у родину. З`ясовано, що це приватний будинок, територія якого занедбана, захаращена сміттям, мотлохом, гілками дерев тощо. Вдома нікого не було, не виходячи з території домоволодіння, сімейному лікарю в телефонному режимі вдалося поспілкуватися з матір`ю та з`ясувати, що вона з дитиною з 07.09.2019 року перебуває на лікуванні в КЗ «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР. Мати пояснила, що 07.09.2019 після вживання риби, яку мати придбала на центральному ринку «Приозерний», у дитини з`явилася блювота, після чого, мати викликала швидку допомогу. Було домовлено, що після виписки її з лікарні, мати готова прийняти вдома сімейного лікаря, а разом з лікарем будуть і спеціалісти УССД та ЦСССДМ. 01.10.2019 у результаті виходу зроблено висновок, що житлово-побутові умови за адресою: АДРЕСА_1 - незадовільні. Особливо враховуючи наступаючий осінньо-зимовий період, вони є непридатними для проживання в них малолітньої дитини. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 розміщений на 0,56 га землі. Територія не огороджена, занедбана, захаращена сміттям, мотлохом, гілками дерев, старими меблями тощо. У дворі прив`язані 3 собаки, які дуже худі, знесилені. Є 2 кози, молоком яких мати годує дитину. Будинок загальною площею близько 73 кв.м., житлова - 55 кв.м., потребує поточного та місцями капітального ремонту. Одне з вікон будинку вибите, мати закрила його плівкою. Обігрівається будинок пічним опаленням (великий металевий котел), запасу дров майже не має. У будинку за борги відключено енерго- та газопостачання. Воду мати бере з криниці у дворі, їжу готує на котлі. Дитина займає окрему кімнату, є дитяче ліжко, речі у мінімальній кількості. Є необхідні меблі, але старі. На момент відвідування вдома перебувала мати з дитиною. Дівчинка виглядала здоровою, більш-менш доглянутою, але худорлявою, і не виглядає на свій вік. З готових страв був бульйон, запасу продуктів майже не було. Комісією матері рекомендовано: негайно звернутися до комунальних установ з приводу реструктуризації боргів та відновлення комунікацій; влаштувати дитину до дошкільного навчального закладу, влаштуватися на роботу, привести до належного санітарного стану будинок та подвір`я. Крім того, матері запропоновано поселитися разом з дитиною до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР, та зайнятися виконанням вищевказаних рекомендацій, на що мати дала згоду. З 03.10.2019 дитина перебуває на обліку в УССД як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Підставою для взяття дитини на облік стало те, що мати не забезпечувала дитині безпечні та належні умови для проживання та фізичного розвитку. За клопотанням УССД та направленням управління-служби у справах дітей департаменту соціальної політики ДМР з 06.11.2019 мати з дитиною перебували на частковому фінансовому утриманні в КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДОР за адресою: м. Дніпро, просп.О.Поля, буд. 121-Б . Потрапивши в належні житлово-побутові умови та маючи змогу зайнятися вихованням, доглядом та харчуванням дитини, мати свій спосіб життя та ставлення до дитини не змінила. Вона продовжувала бродяжить по місту з малою дитиною, перебувала у невстановлених місцях, дитина не жила графіком малолітньої дитини. Внаслідок того, що мати, маючи безкоштовно продукти харчування, не переймалась харчуванням дитини, не дбала про її фізичний розвиток, не готувала дитині їжу, кормила «всухом`ятку», за період перебування її в закладі, дівчинка не набрала вагу. Мати, проживаючи з донькою в одній кімнаті, спромоглася і в кімнаті створити безлад, сморід, захаращеність. За інформацією КНП «ДЦПМСД№7» ДМР від 20.01.2020 мати дитини уклала декларацію з лікарем-педіатром АЗП-СМ №5 КНП «ДЦПМСД№7» ДМР Ковальовою Л.Ю . Дитина проживає з матір`ю, ОСОБА_5 . Житлово-побутові умови за адресою незадовільні (в будинку неохайно, холодно, за борги відключено енергопостачання). Мати не завжди виконує свої обов`язки, а саме: не вчасно приводить дитину на огляд до лікаря, не виконує рекомендації лікаря, дитина не проходить щорічну диспансеризацію. Дівчинка недоглянута, не отримує належного харчування догляду, особистої гігієни. Дитина знаходиться на «Д»-обліку з діагнозом забій 4 пальця правої кисті. Травматична ампутація нігтьової пластини пальця правої кисті. Плосковальгусна деформація обох стоп, отдукція 5-х пальців обох стоп, дитина проходить лікування у лікаря ортопеда КЗ «ОДКБ» ЛОР. Питання стану виконання матір`ю батьківських обов`язків неодноразово заслуховувалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (01.11.201 05.12.2019, 03.01.2020). На вказаних засіданнях члени комісії попереджали матір про необхідність співпрацювати з суб`єктами соціальної роботи: виконати їх рекомендації. 18.02.2020 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративні відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. За інформацією КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей - Мамине щастя» ДМР від 25.02.2020, жінка емоційно відгороджена від нагальних потреб власної дитини, вона не створює належні умови для повноцінного розвитку дівчинки. Мати часто полишає ОСОБА_4 саму бавитися в коридорі закладу, мало розмовляє з донькою, не забезпечує змістовного дозвілля та безпечного середовища для розвитку ОСОБА_4 . ОСОБА_2 створювала як мати загрозу для життя та здоров`я дитини. 10.03.2020 ОСОБА_2 була відрахована із КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДОР на підставі рішень мультидисціплінарної команди фахівців по роботі з отримувачами послуг. Згідно п. 5.9 Положення про КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР, відрахування з центру здійснюється у разі одноразового грубого або систематичного порушення особою правил внутрішнього розпорядку центру. Причиною відрахування стало систематичне порушення ОСОБА_2 Правил внутрішнього розпорядку закладу. Командою фахівців заклад регулярно здійснював постійний контроль з питань нагляду матері за дитиною: харчування, дитяча гігієна, безпека життєдіяльності, здоров`я, виховання, дозвілля тощо. Але легковажне ставлення матері до виконання індивідуального плану роботи та низький батьківський потенціал ставлять під загрозу здоров`я та життя її малолітньої дитини, особливо за межами закладу. Згідно інформації ЦСССДМ від 07.09.2020 ОСОБА_2 отримує послугу соціального супроводу. Послуга соціального супроводу фахівцем центру здійснюється планово за графіком та відповідно до нормативно-правові документації, індивідуальний план з сім`єю був складений на підставі комплексного визначення та оцінки індивідуальних потреб сім`ї ОСОБА_2 , підписано угоду. Під час соціального супроводу фахівець навчала жінку навичкам ведення домашнього господарства, навчала простим навичкам гігієни, планування бюджету, дотримання житла та прилеглої території у належному стані та інше. Але ОСОБА_2 постійно порушує умови договору, не йде на контакт з фахівцем, постійно ігноруючи рекомендації та допомогу у зміні ставлення до виконання батьківських обов`язків; не налаштована на відповідальність за власну життєдіяльність та отримання допомоги від суб`єктів соціальної роботи щодо подолання складних життєвих обставин. Це негативно впливає на стан здоров`я малолітньої дитини, є загроза її життю та здоров`ю. Також позивач зазначив, що відсутня інформація щодо зловживання матір`ю алкогольними чи наркотичними засобами. ОСОБА_2 має повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа», має кваліфікацію лікаря. ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні з отриманні державних соціальних допомог, а саме: допомога на дітей одиноким матерям призначена з 01.07.2020 по 31.12.2020 у сумі 951, 62 грн., допомога малозабезпеченим сім`ям, призначена з 01.07.2020 по 31.12.2020 у сумі 1144, 82 грн., допомога при народженні дитини, призначена з 01.12.2017 по 30.11.2020 у розмірі 860,00 грн. Тобто ОСОБА_2 має матеріальні та фізичні можливості для здійснення позитивних змін по забезпеченню дитини умов для повноцінного розвитку. Але вона цього не зробила. Лише завдяки зусиллям об`єктів соціальної роботи, депутатській фінансовій допомозі, було проведено реструктуризацію боргу за житлово-комунальні послуги, сплачена невелика частина боргу та офіційно підключено енергопостачання. Лише після систематичної профілактичної роботи дитина була зарахована матір`ю до ДНЗ. Дитина відвідувала КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 226 комбінованого типу» ДМР. 25.09.2020 року малолітня ОСОБА_4 вкотре залишилась без нагляду матері. На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 25.09.2020 малолітню ОСОБА_4 було влаштовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР, де вона і перебуває по теперішній час. Оскільки вдалося встановити особу матері та дитини в той же день, був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 . Комісією було засвідчено, що мати по теперішній час не створила дитині безпечне подвір`я біля будинку. Огорожа відсутня, межі подвір`я не зрозумілі, і коли дитина гуляє по подвір`ю, вона відходить далеко від будинку. Поряд з домоволодінням дорога. Воду мати бере з криниці у дворі, яка завжди відкрита. Крім того, скрізь мотлох, сміття, залишки зіпсованої їжі, собачі/котячі помиї, розбите скло тощо. До того ж, хаотично розкидані у вільному доступі небезпечні предмети, сокира, сапа, осколки тощо. В частині будинку обвалений дах, є необхідні меблі, все старе, брудне, стійкий чадний запах. Обігрівається частина будинку пічним опаленням (великий металевий котел), запас дров відсутній. Будинок занедбаний, скрізь розкидані брудні речі, посуд, собаче приладдя, дитяче взуття, залишки зіпсованої їжі, ящик з курячих екскрементів поруч із запасами їжі. Дитяча кімната закидана мотлохом, є дитяче ліжко по якому вільно бігають собаки, одяг брудний у мінімальній кількості, іграшки не за віком, взуття дитини не за розміром та сезоном. Готових страв не було, з запасу продуктів декілька картоплин та невеликий шматок м`яса. Дитяча ванна валялася на смітнику закидана сміттям, горщик відсутній. Навіть після влаштування дитини з метою збереження її у сім`ї і недопущення соціального сирітства, з матір`ю було проведено виховні бесіди, щоб повернути дитину на подальше виховання, управлінням-службою матері було рекомендовано влаштуватися на офіційну роботу або звернутися до Центру зайнятості з даного питання, навести порядок у житловому приміщенні. На жаль профілактична робота всіх суб`єктів з ОСОБА_10 позитивного результату не дала. Мати нічого не зробила для повернення дитини. Це свідчить про те, що дитина їй не потрібна. 02.10.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконкому комісія вирішила, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 . На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР. Згідно листа КН Міська клінічна лікарня № 6» ДМР від 15.10.2020 за час перебування дитини закладі мати її не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась. 02.10.2020 до УССД із письмовою заявою на передачу їй дитини ОСОБА_4 для проживання та виховання звернулася сестра біологічного батька ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . 21.10.2020 виконавчим комітетом Чечелівської районної у місті Дніпрі ради було прийнято рішення «Про передачу малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання та проживання до ОСОБА_3 ». Все вищевикладене, а також відсутність будь-яких дій з боку матері щодо повернення дитини, свідчать про те, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, служба у справах дітей зобов`язана вжити заходів до позбавлення матері її батьківських прав, шляхом подачі зазначеного позову.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 надала письмовий відзив, у якому проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та зазначила, що ОСОБА_2 усі зазначені рекомендації відповідних органів виконала, що частково підтверджується позивачем та матеріалами справи, влаштувала дитину у дитячий садочок, було проведено реструктуризацію боргу за житлово-комунальні послуги, сплачена частина боргу та офіційно підключено енергопостачання, ОСОБА_2 уклала декларацію з лікарем-педіатром Ковальовою Л.Ю . ОСОБА_2 підвищувала кваліфікацію з 05.10.20р. по 30.10.20р. для підвищення можливості працевлаштування. Крім того, ОСОБА_2 не має поганих звичок, взагалі не палить та не вживає спиртних напоїв, на обліку у нарколога та психіатра не знаходиться. Не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами заявлені позивачем обставини з приводу того, що ОСОБА_11 бродяжить з дитиною по місту, не переймається харчуванням дитини, не дбає про її фізичний розвиток, не готує дитині їжу, такі доводи позивача є безпідставними надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи. Щодо житлово-побутових умов, будинку АДРЕСА_1 за місцем мешкання відповідачки з дитиною та безладу на подвір`ї, відповідач зазначила, що ОСОБА_2 є матір`ю - одиначкою, а для створення належних умов потрібні кошти та фізична сила, в зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 є мало забезпеченою особою, за наявні кошти неможливо провести ремонт будинку та створити належні житлові умови, але незважаючи на всі труднощі ОСОБА_2 на даний час намагається проводити ремонтні роботи у будинку у межах розміру її доходу та одночасно намагається працевлаштуватися. Також не відповідають висновки позивача, про те, що дитина не потрібна матері, та вона нічого не зробила для повернення дитини, оскільки ОСОБА_2 крім вище зазначених зусиль які вона докладає для забезпечення кращих житлово-побутових та матеріальних умов проживання разом з дитиною, вона не втрачала зв`язок з дитиною відвідувала її в лікарні та погодила питання зі ОСОБА_3 , яка забрала її дитину до себе, в зв`язку з тим, що житлово-побутові умови у відповідача ОСОБА_2 за адресою у АДРЕСА_1 , на сьогоднішній день ще є неналежними, і ОСОБА_2 постійно спілкується зі своєю дитиною, відвідує її, приймає участь у її вихованні та утримані. Таким чином, висновки позивача про те, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від своїх обов`язків не відповідають дійсності та спростовуються обставинами справи.

Представником органу опіки було надано письмову відповідь на відзив, у якому остання спростувала міркування ОСОБА_2 , наполягала на задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені у позові.

ОСОБА_2 , в свою чергу, було надано заперечення на відповідь на відзив, у якому вона зазначала про недоведеність позову, звертала увагу суду на її офіційне працевлаштування та здійснення часткового ремонту у будинку.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , її представник, кожний окремо, в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що дитині буде краще з матір`ю.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відомості про батька записано на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.12-13).

Сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Мати з дитиною зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Обидва будинки ( АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 ) є власністю ОСОБА_2 .

09.09.2019 комісією у складі начальника та спеціаліста управління-служби у справах дітей, фахівця центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, сімейного лікаря КНП «ДЦПМСД № 7», старшого інспектора СП Чечелівського ВП було здійснено спільний вихід у родину. З`ясовано, що це приватний будинок, територія якого занедбана, захаращена сміттям, мотлохом, гілками дерев тощо.

Вдома нікого не було, не виходячи з території домоволодіння, сімейному лікарю в телефонному режимі вдалося поспілкуватися з матір`ю та з`ясувати, що вона з дитиною з 07.09.2019 перебуває на лікуванні в КЗ «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР. Мати пояснила наступне: 07.09.2019 після вживання риби, яку мати придбала на центральному ринку «Приозерний», у дитини з`явилася блювота, після чого, мати викликала швидку допомогу. Було домовлено, що після виписки її з лікарні, мати готова прийняти вдома сімейного лікаря, а разом з лікарем будуть і спеціалісти УССД та ЦСССДМ.

01.10.2019 у результаті виходу зроблено висновок, що житлово-побутові умови за адресою: АДРЕСА_1 - незадовільні. Будинок АДРЕСА_1 розміщений на 0,56 га землі. Територія не огороджена, занедбана, захаращена сміттям, мотлохом, гілками дерев, старими меблями тощо. У дворі прив`язані 3 собаки, які дуже худі, знесилені. Є 2 кози, молоком яких мати годує дитину. Будинок загальною площею близько 73 кв.м., житлова - 55 кв.м., потребує поточного та місцями капітального ремонту. Одне з вікон будинку вибите, мати закрила його плівкою. Обігрівається будинок пічним опаленням (великий металевий котел), запасу дров майже не має. У будинку за борги відключено енерго- та газопостачання. Воду мати бере з криниці у дворі, їжу готує на котлі. Дитина займає окрему кімнату, є дитяче ліжко, речі у мінімальній кількості. Є необхідні меблі, але старі. На момент відвідування вдома перебувала мати з дитиною. Дівчинка виглядала здоровою, більш-менш доглянутою, але худорлявою, і не виглядає на свій вік. З готових страв був бульйон, запасу продуктів майже не було. Комісією матері рекомендовано: негайно звернутися до комунальних установ з приводу реструктуризації боргів та відновлення комунікацій; влаштувати дитину до дошкільного навчального закладу, влаштуватися на роботу, привести до належного санітарного стану будинок та подвір`я. Крім того, матері запропоновано поселитися разом з дитиною до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР, та зайнятися виконанням вищевказаних рекомендацій, на що мати дала згоду.

Наказом начальника УСуСД ВК Чечелівської районної у місті Дніпрі Ради №47 від 03.10.2019 року, ОСОБА_4 було визнано такою, що перебуває у складних життєвих обставинах та взято на облік дітей, які виховуються у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Обгрунтуванням таких дій у наказі зазначено схильність матері до бродяжництва та низький батьківський потенціал, занедбаність житла та погане харчування дитини (а.с.14).

За клопотанням УССД та направленням управління-служби у справах дітей департаменту соціальної політики ДМР з 06.11.2019 мати з дитиною перебували на частковому фінансовому утриманні в КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДОР за адресою: м. Дніпро, просп.О.Поля, буд. 121-Б.

За інформацією КНП «ДЦПМСД№7» ДМР від 20.01.2020 року мати дитини уклала декларацію з лікарем-педіатром АЗП-СМ №5 КНП «ДЦПМСД№7» ДМР Ковальовою Л.Ю .

Питання стану виконання матір`ю батьківських обов`язків неодноразово заслуховувалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (01.11.201 05.12.2019, 03.01.2020). На вказаних засіданнях члени комісії попереджали матір про необхідність співпрацювати з суб`єктами соціальної роботи, виконати їх рекомендації.

10.03.2020 ОСОБА_2 була відрахована із КЗСЗ «Центр соціальні підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДОР на підставі рішень мультидисціплінарної команди фахівців по роботі з отримувачами послуг. Причиною відрахування стало систематичне порушення ОСОБА_2 Правил внутрішнього розпорядку закладу. Командою фахівців закладу, регулярно здійснювався постійний контроль з питань нагляду матері і дитиною: харчування, дитяча гігієна, безпека життєдіяльності, здоров`я, заховання, дозвілля тощо.

Згідно інформації ЦСССДМ від 07.09.2020 року ОСОБА_2 отримує послугу соціального супроводу. Послуга соціального супроводу фахівцем центру здійснюється планово за графіком та відповідно до нормативно правові документації, індивідуальний план з сім`єю був складений на підставі комплексного визначення та оцінки індивідуальних потреб сім`ї ОСОБА_2 , підписано угоду. Під час соціального супроводу фахівець навчала жінку навичкам ведення домашнього господарства, навчала простим навичкам гігієни, планування бюджету, дотримання житла та прилеглої території у належному стані та інше.

Як встановлено судом та визнавалося позивачем по справі, інформація щодо зловживання матір`ю алкогольними чи наркотичними засобами - відсутня.

ОСОБА_2 має повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа», має кваліфікацію лікаря. ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні з отримання державних соціальних допомог, а саме: допомога на дітей одиноким матерям призначена з 01.07.2020 по 31.12.2020 у сумі 951, 62 грн., допомога малозабезпеченим сім`ям, призначена з 01.07.2020 по 31.12.2020 у сумі 1144, 82 грн., допомога при народженні дитини, призначена з 01.12.2017 по 30.11.2020 у розмірі 860,00 грн. (а.с.30).

Як визнавалося сторонами по справі, завдяки зусиллям об`єктів соціальної роботи, депутатській фінансовій допомозі, було проведено реструктуризацію боргу за житлово-комунальні послуги, сплачена частина боргу та офіційно підключено енергопостачання. Дитина була зарахована матір`ю до КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 226 комбінованого типу» ДМР.

25.09.2020 малолітня ОСОБА_4 вкотре залишилась без нагляду матері. На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 25.09.2020, малолітню ОСОБА_4 було влаштовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР, де вона і перебуває по теперішній час.

02.10.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконкому комісія вирішила, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 . На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР.

02.10.2020 до УССД із письмовою заявою на передачу їй дитини ОСОБА_4 для проживання та виховання звернулася сестра біологічного батька ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . 21.10.2020 виконавчим комітетом Чечелівської районної у місті Дніпрі ради було прийнято рішення «Про передачу малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання та проживання до ОСОБА_3 ».

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача та про що зазначено в позовній заяві, орган опіки обґрунтовує необхідність позбавлення батьківських прав фактом злісного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема тими обставинами, що матір має незадовільні умови для проживання та виховання доньки та не бажає їх поліпшувати, не дбає за дитиною та має низький батьківський потенціал.

Аналогічні покази було надано допитаними в судовому засіданні свідками - працівниками закладів соціальних служб: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 .

Як вбачається з Довідки № 20/01-2021 від 20.01.2021 року, виданої ПП «Полюс-Віта», ОСОБА_2 з 19 січня 2021 року офіційно працевлаштована на посаді санітарки-прибиральника аптеки №4 за адресою: пр.О.Поля,13 . По місцю роботи відповідачка характеризується позитивно. Згідно довідки ТОВ «Мед-сервіс Дніпро» №15 від 19.05.2021 року ОСОБА_2 працює в ТОВ «Мед-сервіс Дніпро» в аптеці №18 на посаді касира торговельного залу за сумісництвом (а.с.170, 208, 237).

Окрім того, відповідачкою було надано фотознімки її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_2 протягом розгляду справи та після дати останнього виходу у родину, було вжило заходів щодо поліпшення житлово-побутових умов, зокрема наведено лад у будинку та на подвір`ї, оновлено меблі та речі домашнього вжитку, виконано частковий ремонт, встановлено металопластикові вікна (а.с.174-184).

В судовому засіданні на підтвердження доводів відповідача надали пояснення свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Так, свідок ОСОБА_15 в судовому засідання пояснила, що відповідачка є її двоюрідною тіткою, у неї померли батьки, а співмешканець, який зловживав спиртними напоями - вчинив самогубство, внаслідок чого, відповідачка залишилася сама, одна займалася дитиною. Свідок при зустрічах бачила дитину, яка була доглянутою та розвинутою.

ОСОБА_16 будучи допитаною в судовому засіданні у якості свідка пояснила, що відповідачка є її сусідкою та вони знайомі з дитинства, ОСОБА_2 як людину та матір характеризувала позитивно, наразі у домоволодінні відповідачкою наведено лад та зроблено ремонт.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засідання пояснила, що відповідачка є її сусідкою, знає її з 2003 року, ОСОБА_2 не вживає алкоголь та не палить, є розумною людиною та працює, брала дитину з собою на роботу, наразі у домоволодінні відповідачкою наведено лад та зроблено ремонт.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На вказане посилається і у Пленумі Верховний Суд України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява N 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейного життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

У п.100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Зокрема, Європейський суд з прав людини, у даній справі, зазначив, що під час розгляду справи українські суди дійшли висновку, що умови проживання дітей були небезпечні для життя і здоров`я, морального виховання (діти були брудними й голодними, стояли на обліку в диспансері, займались бродяжництвом). Однак ЄСПЛ не погодився, що матеріально - побутові умови дітей були справді небезпечними для їхнього життя і здоров`я.

Визнаючи основні інтереси дитини в кожному конкретному випадку суд має враховувати дві умови: по - перше, у якнайкращих інтересах дитини буде зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли сім`я особливо непридатна або виразно неблагополучна; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечити її розвиток у безпечному, спокійному середовищі, яке не є неблагополучним.

Таким чином, з огляду на принципи, проголошені Європейським судом з прав людини, для розлучення дитини з батьками суд встановлює: 1) провинну поведінку батьків; 2) справжню небезпеку умов для дитини; 3) доказову базу зазначених обставин; 4) застосування проміжних заходів до батьків; 5) обов`язкове слухання свідчень самої дитини.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у справах вказаної категорії, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14, від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

З огляду на встановлені судом обставини та наведені положення законодавства, суд дійшов до висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Матір проти позбавлення батьківських прав заперечує, про що вказує вона особисто та її представник, позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Посилання позивача на те, що відповідачка займається бродяжництвом - зводяться до припущень, а посилання на незадовільні умови проживання та виховання дитини не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачених ст.164 СК України, оскільки викликані не свідомою винною поведінкою, а скрутним матеріальним становищем, (беручи до уваги розміри доходів матері дитини до працевлаштування - 2 900 грн. та їх співвідношення навіть з розмірами прожиткових мінімумів встановлених законодавством для працездатних осіб та дітей відповідного віку за 2020 рік у сукупному розмірі близько 3850 грн.), суд приходить до переконливого висновку, що позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем не доведено.

Таким чином, з огляду на наведене, суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів та існування підстав, передбачених ст.164 СК України, що свідчили б про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, винної поведінки відповідача щодо участі у вихованні дитини та того, що її поведінку в кращу сторону змінити неможливо, зважаючи, зокрема, на позитивні намагання та зусилля відповідачки щодо збереження сім`ї, зокрема систематичне покращення житлових умов, здійснення ремонту в будинку, влаштування дитини в дитячий садок, працевлаштування, ініціативного звернення до Центру безоплатної правової допомоги для участі у розгляді даної справи за підтримки професійного адвоката, відсутність шкідливих звичок.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав та вимоги про стягнення аліментів, як похідні - задоволенню не підлягають.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати по справі не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164 СК України, п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 133, 141, 258,-259, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар