Справа № 303/3628/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стегура Наталія Романівна на рішення Мукачівського міськрайонного суду, ухваленого 10 грудня 2019 року головуючим суддею Гутій О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму 7875,00 гривень майнової та 100 000 гривень моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,2500 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :11:102:0095, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідачами у справі, які є її сусідами 06.11.2017 року було самовільно зрізано 15 кущів винограду, які знаходилися на вище вказаній земельній ділянці.

На підставі її заяви була сформована комісія у складі представників сільської ради, які виявили і зафіксували знищення (пошкодження) виноградних кущів у кількості 15 одиниць. По даному факту вона зверталася із відповідними заявами до Мукачівського районного відділу поліції, однак їй надано відповідь, що дані діяння кваліфікуються як малозначні.

Згідно із звітом про оцінку збитків № 0-58 від 23.02.2018 року загальна вартість матеріальних збитків без урахування недоотриманих майбутніх вигод, завданих ОСОБА_1 внаслідок пошкодження 15 плодоносних кущів винограду сорту Ізабелла станом на 06.11.2017 року складає суму 7875,00 грн.

Крім того, в результаті негативних дій відповідачів вона зазнала глибоких моральних страждань, які виразилися у постійному розладі нервової системи. Через неправомірні дії відповідачів перенесла операцію на очі - катаракта, вартість якої становить 16000 грн. Дана ситуація із вирубкою її винограду, яка продовжувалася скандалами із ОСОБА_4 , в результаті чого були неодноразові виклики працівників поліції, призвело до погіршення зору, що підтверджується довідками від лікуючого лікаря.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стегура Н.Р. оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про недоведеність вимог. Протиправність поведінки встановлена у відповіді РВ МВП УНП у Закарпатській області від 13.12.2017 р. №9252/106/2к/2-07 та Акті обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 від 06.11.2017р. Також вказує, що у судовому засіданні від 10.12.2019 року відповідач ОСОБА_3 під час дачі пояснень, визнала, що виноград рубала баба - ОСОБА_2 . Крім того до Мукачівського міськрайонного суду було подано спільну заяву за підписом позивача та представника відповідачів про відкладення розгляду справи для укладення мирової угоди по спору. Така заява була підписана у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 визнала, що зрізала виноград, а відповідач ОСОБА_3 в подальшому його дорізала. Також свідок ОСОБА_5 підтвердив, що під час межового спору між сторонами відповідач ОСОБА_3 сказала, що вирубала цей виноград ОСОБА_2 , після чого остання сама підтвердила, що вона зрізала виноград.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 03.05.2019 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :11:102:0095, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 10.05.2019 року, № 166124277 (а.с.38).

За матеріалами справи вбачається (представник ОСОБА_1 в особі адвоката Стегура Н.Р. подала 03.02.21р. додаткові докази) що між сторонами існував спір з приводу проходження межі між двома земельними ділянками, які перебували у користуванні ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 . Та рішенням 20-ї сесії 7-го скликання Кольчинської селищної ради Мукачівського району від 22.11.2017 року за № 657 встановлено та затверджено проходження межі між зазначеними дворогосподарствами на підставі графічних матеріалів кадастрової зйомки проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га., складеного ТзОВ «Зодчий і К» та згідно фактичного використання земельних ділянок між літерами «Б» і «В» по лінії між поворотними (контрольними) точками 16 - 23).

З витягу із протоколу 20-ї сесії 7-го скликання Кольчинської селищної ради Мукачівського району від 22.11.2017 року слідує, що по 65 питанню було заслухано ОСОБА_1 , яка в тому числі пояснила, що стару огорожу, яка стояла на межі, тобто на відстані близько 1 метр від теперішньої огорожі було демонтовано членами сім`ї ОСОБА_6 . А нещодавно члени сім`ї ОСОБА_7 зрубали виноградні кущі, які були власністю сім`ї ОСОБА_6 . ОСОБА_3 пояснила, що виноградні кущі були розташовані на земельній ділянці її сім`ї, а посаджені незаконно. Межа між дворогосподарствами проходить по існуючій огорожі. Спеціаліст землевпорядник ОСОБА_8 повідомив, що на його думку для обслуговування підпірної інженерної споруди влаштованої сім`єю ОСОБА_6 необхідно встановити якусь смугу з боку дворогосподарства ОСОБА_7 .

Адвокат Волошин Л.Я. як представник ОСОБА_2 подала 03.02.21р. клопотання в якому пояснила, що рішення 20-ї сесії 7-го скликання Кольчинської селищної ради Мукачівського району від 22.11.2017 року за № 657 є предметом судового розгляду Мукачівським міськрайонним судом у справі №303/5427/20 так-як оскаржено ОСОБА_7 . Пошкодження кущів винограду мало місце 06.11.2017 року, тоді як встановлення меж між земельними ділянками мало місце 27.11.2017 року, тобто вже після пошкодження кущів винограду. А тому, надані ОСОБА_1 докази не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі, а суд не може взяти такі до уваги, оскільки факт проходження межі між сторонами було пізніше визначено селищною радою за саму подію.

В акті обстеження земельної ділянки громадянки ОСОБА_1 від 06.11.2017 року, складеного представниками селищної ради, зазначено що при обстеженні було виявлено факт знищення (пошкодження) виноградних кущів в кількості 15 одиниць, розташовані біля межі з дворогосподарством, в якому проживає ОСОБА_9 (а.с.19). Зазначений акт було складено комісією за відсутності представника з боку сім`ї ОСОБА_7 .

Із заяви ОСОБА_1 від 06.11.2017 року вбачається, що остання зверталася до Мукачівського районного відділу поліції відносно ОСОБА_3 по факту пошкодження (зрізання) 15 кущів винограду на її земельній ділянці (а.с.11).

З відповіді начальника Мукачівського районного відділення поліції від 13.12.2017 року слідує, що дане діяння кваліфікується як малозначне у зв`язку з тим, що вартість одного куща винограду складає 90 гривень, а відтак, відсутні підстави для порушення кримінального провадження (а.с.15).

У звіті про оцінку збитків №0-58 від 23.02.2018 року вказано, що загальна вартість матеріальних збитків без урахування недоотриманих майбутніх вигод, завданих ОСОБА_1 внаслідок пошкодження 15 плодоносних кущів винограду сорту Ізабелла станом на 06.11.2017 року складає суму 7875,00 грн. (а.с.20-27).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підстав недоведеності такого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на доказах, які наявні в матеріалах справи.

Зокрема, матеріли справи не містять беззаперечних належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували, що саме відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 пошкодили кущі винограду в дворогосподарстві ОСОБА_1 .

Апеляційний суд відхиляє посилання позивачки на відповіді РВ МВП УНП у Закарпатській області від 13.12.2017 р. №9252/106/2к/2-07 та Акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 від 06.11.2017р., оскільки в листі органу поліції лише вказано, що діяння є малозначним та рекомендовано звернутися до суду, а в Акті лише зафіксовано факт пошкодження 15 кущів винограду. Однак, у вказаних письмових доказах жодним чином не вказано, що кущі винограду зрізали (пошкодили) саме відповідачі разом або хтось з них безпосередньо, а отже, такі не встановлюють протиправність поведінки відповідачів у справі.

З приводу пояснень відповідачки ОСОБА_3 під час судового розгляду, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, в судовому засіданні від 10.12.2019 року відповідач ОСОБА_3 пояснила суду, наступне: «Вона не рубала виноград, а її чоловік ( ОСОБА_4 ) в той час взагалі був за кордоном. ОСОБА_6 став депутатом селищної ради та почались здійснюватись заміри нашої землі, що призвело до конфлікту. Ділянка з виноградом є їхня та знаходиться на їх стороні. Позивачка незаконними методами захопила частину їх земельної ділянки і між ними вник межовий спір. На це баба розізлилася та порубала їх виноград». В подальшому, на уточнююче запитання головуючої зазначила наступне: «Вона не бачила, як баба рубала виноград, бо була в той час на роботі. Сказала так (що баба зрубала) лише тому, що всі з комісії (яка складала акт) говорили, що виноград зрізала саме баба». Отже з уточнюючих пояснень відповідача ОСОБА_3 не вбачається, що така підтвердила факт знищення винограду відповідачем ОСОБА_2 , позаяк такого особисто не бачила, а.с. 123-130.

Апеляційний суд констатує, що пояснення одного з учасників справи, щодо обставин які такий учасник особисто не бачив (не сприймав), якщо такі обставини стосуються іншого учасника справи, який відповідних пояснень не надавав, жодним чином не може розцінюватися як визнання обставин справи у розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відтак, за відсутності пояснень самої ОСОБА_2 щодо даної обставини, пояснення ОСОБА_3 в цій частині не можуть братися до уваги як доказ з точки зору його достовірності та достатності.

Стосовно показань свідка ОСОБА_5 , то такий також безпосередньо не бачив хто різав виноград, а лише сказав, що про це йому відомо зі слів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , однак в такому випадку, згідно ч. 2 ст. 90 ЦПК України, необхідним є допит вказаних осіб як свідків, чого зроблено не було.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні представник відповідачів ставив питання про забезпечення явки ОСОБА_2 в судове засідання для надання пояснень, однак таке клопотання було відхилено, в тому числі й внаслідок категоричного заперечення представника позивача.

Відтак, апеляційний суд констатує, що за відсутності пояснень ОСОБА_2 чи визнання нею певних обставин, стверджувати, що саме вона зрізала виноград, за наявних у справі матеріалів, не видається можливим.

Судом першої інстанції підставно враховано висновки, що викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) з приводу того, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо певних фактів.

А звідси, на думку колегії суддів, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своєму взаємозв`язку були б достатніми для встановлення того факту, що відповідачі разом або хтось конкретно із відповідачів пошкодив виноград на ділянці позивачки.

Щодо посилання позивачки на підписану нею та представником відповідачів адвокатом Русин І.М. заяву від 20.11.2019 року про відкладення розгляду справи для укладення мирової угоди, то апеляційний суд зазначає, що сам по собі прояв ініціативи сторін укласти мирову угоду без її реального (фактичного) укладення та затвердження судом, не має самостійного правового значення, та не може братися до уваги як підтвердження фату визнання позову чи певних обставин справи.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стегура Наталія Романівна, залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 09 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: