Справа № 299/2296/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідачки Готри Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

з участю секретарки судового засідання Міци О.-Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року, ухвалене суддею Кашуба А.В.

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що 30.08.2014 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, за актовим записом №19.

За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейне життя з відповідачем не склалося, чоловік їй зраджує, матеріально сім`ю не забезпечує, зароблені кошти витрачає на спиртні напої, друзів та коханок. Перебуваючи у нетверезому стані є агресивним, принижує її, що негативно впливає на їхнього сина. Вважає, що примирення є неможливим, а подальше спільне проживання з відповідачем є недоцільним.

Посилаючись на наведене, позивачка просила суд шлюб, укладений між нею та ОСОБА_4 , розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020 позов задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , який зареєстрований 20 серпня 2014 року у виконкомі Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, за актовим записом №19 розірвано.

Після розірвання шлюбу залишено за позивачкою взяте у шлюбі прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду в частині стягнення аліментів і ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 200,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує на те, що суд не врахував його матеріальне становище, а саме, що він не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід і за таких обставин розмір аліментів в сумі 3 000,00 грн є для нього занадто великим. Крім того вказує на те, що його заява про визнання позову була написана під диктовку секретаря судового засідання Чернянчук К. Щодо визнання позову ОСОБА_1 , то такий він визнав лише в частині розірвання шлюбу, а в частині стягнення аліментів він визнав лише частково в сумі 1 200 грн, про що й повідомив секретаря судового засідання Чернянчук К.

Позивачка ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористалась.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, просила таку залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (під розписку), а тому його неявка, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідачку, пояснення позивачки ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині розміру стягнутих аліментів, то колегія суддів відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Судом установлено, що сторони з 30.08.2014 перебували в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано у виконкомі Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис №19 (а.с.10).

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. В цій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому таке в цій частині набрало законної сили.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис №15 (а.с.11).

Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю - позивачкою по справі, за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №02-28/1134 від 23.10.2017 (а.с. 12).

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою одержувача, відповідно до ч.1 ст.184 СК України, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції врахував вище наведені норми СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також, що відповідач позов визнав повністю, про що подав суду відповідну заяву від 13.08.2020, а тому суд правильно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апелянта про те, що заяву про визнання позовних вимог він написав під диктовку секретаря судового засідання Чернянчук К., так як позов ОСОБА_1 визнав лише в частині розірвання шлюбу, а в частині стягнення аліментів визнав лише частково в сумі 1 200 грн, про що й повідомив секретаря судового засідання Чернянчук К., не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідач ОСОБА_2 подав суду письмову заяву від 13.08.2020, в якій просив розглянути цю цивільну справу у його відсутність, позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення (а.с.20).

Частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, подавши суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти їх задоволення, він таким чином, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, розпорядився своїми правами щодо предмету спору, внаслідок чого для нього наступили відповідні правові наслідки у вигляді ухвалення судового рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді