Справа № 461/9908/20 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/1299/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Цяцяка Р.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львів» - Качабульської М.Б. на рішення Галицького районного суду м.Львова від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львів» Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення матеріальних збитків,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути солідарно з Львівської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в його користь 7010 грн 76 коп.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році та віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Державою йому гарантовані певні компенсації та пільги, зокрема, безоплатне придбання ліків за рецептами лікарів та першочергове обслуговування у лікувально-профілактичних закладах та аптеках.

В період з 14 по 24 січня 2020 він перебував на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова». У ході лікування лікуючим лікарем призначалися медикаменти, які позивач придбав за власні кошти на суму 5820 грн 76 коп. та за 1190 грн йому було проведено комп`ютерну легеневу томографію, оскільки відповідач КНП КЛШМД протиправно відмовив у наданні пільг та компенсацій, що передбачені для учасників ліквідації. Загальна сума власних коштів позивача, які він витратив під час перебування на стаціонарному лікуванні становить 7010 грн 76 коп.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 21 січня 2021 рокупозов задоволено.

Стягнуто солідарно з Львівської міської ради та Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 7010 грн 76 коп.

Стягнуто з Львівської міської ради та Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ДСА України судовий збір в розмірі по 454 грн з кожного.

Рішення суду оскаржив відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова».

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не враховано відсутність фінансування та лікарських засобів, які призначалися для лікування позивача в період з 14.01.2020 по 24.01.2020. Зазначає, що позивачу було запропоновано провести безоплатну томографію легень 25.01.2020 року, проте він скористався послугою приватної клініки. Законодавством не передбачено, що заклад охорони здоров`я зобов`язаний компенсувати пацієнту вартість обстеження проведеного у приватній клініці. Судом не встановлено чи дійсно має позивач пільги на безоплатне медичне обслуговування як учасник Чорнобильської катастрофи другої категорії.

Звертає увагу, що у позивача було діагностовано пневмонію, а постановою КМУ від 17.08.1998 №1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» не передбачено безоплатного відпуску лікарських засобів для лікування пневмонії.

Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 21 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову.

17.05.2021 позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

У своєму відзиві позивач зазначає, що у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Зазначає, що керівництво Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради нічого не зробила для того, щоб забезпечити належне фінансування лікування хворих. Вважає безпідставним посилання відповідача на постанову КМУ від 17.08.1998 за №103, оскільки нею врегульовано пільгові умови лікування пацієнтів, які знаходяться на амбулаторному лікуванні, а він знаходився в стаціонарі.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», а рішення суду залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.

У ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що, зокрема, передбачає: медичний огляд, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендації і закладу охорони здоров`я; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючи і можливі фактори ризику та їх ступень; відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди; ї)оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я.

Статтею 8 названого вище Закону передбачено, що Держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році. Відповідно до пункту 2 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 віднесено до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 .

В період з 14 по 24 січня 2020 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» з діагнозом позашпитальна правобічна нижньодолева пневмонія, середньоважкий перебіг, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1303.

Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена.

Рішенням Конституційного Суду України за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 49 Конституції України «у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно» (справа про безоплатну медичну допомогу) від 29.05.2002р. № 10-рп/2002 встановлено, що положення частини третьої статті 49 Конституції України «у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно» треба розуміти так, що у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається всім громадянам.

Відповідно до п.2 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження.

Відповідно до положень ст. 20, 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги - безплатне придбання ліків за рецептами лікарів, першочергове обслуговування у лікувально-профілактичних закладах та аптеках, тощо.

У ході лікування лікуючим лікарем призначалися медикаменти, які ОСОБА_1 було придбано за власні кошти на суму 5 820 грн 76 коп. Окрім того, у зв`язку з тим, що КНП КЛШМДм. Львова не забезпечила позивачу на безоплатній основі позачергове проведення комп`ютерної томографії, 22 січня 2020 року TOB «МЦ Євроклінік» було проведено комп`ютерну томографію постзапальної ділянки сегменту правої легені, за яку позивачем було оплачено грошові кошти, в сумі 1 190 грн 00 коп., що підтверджується копіями квитанцій /а.с.5-6/.

Таким чином, дії Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, які змусили позивача - віднесеного до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, придбати ліки та оплатити комп`ютерну томографію за власні кошти є неправомірними, тобто такими що порушують його право на безоплатне лікування.

Відповідно до пункту «е» частини першої статті 7 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я шляхом встановлення відповідальності за порушення прав і законних інтересів громадян у сфері охорони здоров`я.

У статті 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» вказано, що у разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди, а відповідно до статті 80 цього ж Закону особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров`я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, колегія суддів приходить до висновку, що під час стаціонарного лікування права позивача було порушено й погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львів» - Качабульської М.Б. залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 18.08.2021.

Головуючий

Судді