Справа № 161/7608/21 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/1404/21 Категорія: 41 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Осіпука В.В.,

секретар с/з Савчук Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про визнання зобов`язань за договором споживчого кредиту припиненими, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нагурного Євгенія Петровича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нагурний Є. П., звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 01 листопада 2015 року між ним та АТ «Банк Михайлівський» був укладений договір споживчого кредиту у формі договору приєднання заява № 200372408, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 13064,96 грн на строк з 01 листопада 2015 року до 01 листопада 2017 року (731 день) під 0,0001відсотка річних, щомісячна комісія 2,25 відсотка, починаючи з 11 місяця дії договору.

Крім того, позивач зазначав, що 18 липня 2016 року між ним та ПАТ «Платинум Банк» був укладений кредитний договір № 50/10969CLFK1AI2Т2, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 9437,74 грн, 8038,96 грн з яких позивач доручив перерахувати на користь АТ «Банк Михайлівський».

В подальшому право вимоги за кредитним договором від 01 листопада 2015 року № 200372408 було передано відповідачу у цій справі ТзОВ «Діджи Фінанс», який не визнає повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором споживчого кредиту.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що він повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки повністю перерахував суму кредиту в користь банку, позивач просив суд визнати припиненими його зобов`язання перед ТзОВ «Діджи Фінанс», які виникли на підставі кредитного договору № 200372408 від 01 листопада 2015 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Діджи Фінанс» про визнання зобов`язань за договором споживчого кредиту припиненими відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нагурний Є. П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник відповідача подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненими зобов`язання за договором споживчого кредиту, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач в повному об`ємі не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За матеріалами справи судом встановлено, що 01 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Михайлівський» був укладений договір споживчого кредиту у формі договору приєднання заява № 200372408, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 13064,96 грн на строк з 01 листопада 2015 року до 01 листопада 2017 року (731 день) під 0,0001 відсотків річних, щомісячна комісія 2,25 відсотка, починаючи з 11 місяця дії договору (а.с.5, 6).

Також судом встановлено, що 18 липня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 і ПАТ «Платинум Банк» був укладений кредитний договір № 50/10969CLFK1AI2T2, відповідно до умов якого позичальник ОСОБА_1 отримав грошові кошти (кредит) у розмірі 9437,74 грн зі сплатою 0,0001 відсотків річних строк кредитування 14 платіжних періодів, комісія за обслуговування кредиту 208 грн, дата повернення кредиту 03 жовтня 2017 року. Цільове призначення кредиту - на поточні потреби в розмірі 8038,96 грн та на оплату страхового платежу в розмірі 1398,78 грн (а. с.20).

18 липня 2016 року ОСОБА_1 уклав з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» договір доручення № 8536/1 на переказ коштів з поточного рахунку фізичної особи, за умовами якого ПАТ «Платинум Банк» зобов`язався самостійно без додаткового узгодження з позичальником ОСОБА_1 та без надання платіжних доручень здійснити з поточного рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито у банку на ім`я позичальника, перерахувати кошти на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра Фінанс» № НОМЕР_2 , який відкрито в банку АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, код банку отримувача 380805, код за в розмірі 8038,96 грн, призначення платежу - погашення заборгованості за кредитним договором № 200372408 від 01 листопада 2015 року (а.с.25).

20 липня 2020 року між АТ «Банк Михайлівський» та ТзОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір № 7_БМ про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 200372408 від 01 листопада 2015 року було передано ТзОВ «Діджи Фінанс» (а. с. 15-17).

12 листопада 2020 року правонаступник кредитора - ТзОВ «Діджи Фінанс» надіслав ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 200372408 від 01 листопада 2015 року разом з вимогою добровільно погасити борг за кредитним договором в розмірі 23510,44 грн до 15 грудня 2020 року (а.с.18).

У своїй позовній заяві позивач зазначав, що зобов`язання за договором споживчого кредиту припинено, оскільки він доручив ПАТ «Платинум Банк» перерахувати кошти на погашення зазначеного договору споживчого кредиту, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Михайлівський».

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До своєї позовної заяви ОСОБА_1 додав квитанції про сплату в користь АТ «Банк Михайлівський» платежів за кредитним договором № 200372408 від 01 листопада 2015 року на загальну суму 4686 грн - квитанція від 01 червня 2016 року на суму 750,00 грн (а. с.9); квитанція від 01 липня на суму 780 грн (а. с.9); квитанція від 29 квітня 2016 року на суму 736, 00 грн (а. с.10); квитанція від 01 квітня 2016 року на суму 770,00 грн (а. с.11); квитанція від 09 грудня 2015 року на суму 800,00 грн (а. с.12); квитанція від 11 березня 2016 року на суму 300,00 грн (а. с.13), квитанція від 16 березня 2016 року на суму 550,00 грн (а. с.14).

Отже, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором споживчого кредиту, який був укладений між ним і АТ «Банк Михайлівський», в повному об`ємі не виконав.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором споживчого кредиту припиненими.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що укладення між позивачем ОСОБА_1 і ПАТ «Платинум Банк» договору доручення від 18 липня 2016 року, за умовами якого банк зобов`язався від імені позичальника ОСОБА_1 здійснити з поточного рахунку, який відкрито у банку, перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТзОВ «Міра Фінанс» № НОМЕР_2 , який відкрито в АТ «Райффайзен Банк Аваль», не свідчить про те, що ПАТ «Платинум Банк» перерахував зазначені грошові кошти в користь кредитора АТ «Банк Михайлівський».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міра Фінанс», на разунок якого були перераховані грошові кошти за договором доручення, не укладав з кредитором АТ «Банк Михайлівський» будь-яких договорів щодо перерахування в користь банку від імені позичальника ОСОБА_1 грошових коштів на виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту № 200372408.

Крім того, не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідач у цій справі не надав суду доказів про набуття ТзОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за договором споживчого кредиту.

Так, згідно з наявним в матеріалах справи договором № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року та витягом з додатку 1 до договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року банк відступив новому кредитору ТзОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набува права вимоги до правонаступників боржника.

Разом з тим, постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором споживчого кредиту припиненими, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови пункту 2 кредитного договору від 01 листопада 2015 року № 200372408 про встановлення комісії за обслуговування кредиту є нікчемним (недійсним в силу закону), що встановлено судом.

ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ТзОВ «Діджи Фінанс» про визнання зобов`язання за договором споживчого кредиту припиненими з підстав виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором і в своїй позовній заяві будь-яких доводів щодо нікчемності пункту 2 договору споживчого кредиту про встановлення комісії за обслуговування кредиту не заявляв.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, виключивши з мотивувальної частини судового рішення висновки суду про визнання умови пункту 2 кредитного договору про встановлення комісії за обслуговування кредиту нікчемними.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2021 року у цій справі змінити, виключивши із мотивувальної частини судового рішення висновки суду про визнання умови пункту 2 кредитного договору від 01 листопада 2015 року № 200372408 про встановлення комісії за обслуговування кредиту нікчемними.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді