Справа № 727/9686/20
Провадження № 2/727/89/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі: головуючого судді - Слободян Г.М.

за участю: секретаря судового засідання Дячук І.М.

сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1 розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування дитини,- В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

19.11.2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування. Мотивує заявлені вимоги тим, що рішенням Шевченківського районного суду від 28.01.2014 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та стягнуто з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 18.12.2013 року і до настання дитини повноліття. Просить, суд змінити розмір стягнення аліментів, оскільки відповідно до ЗУ «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, а тому просить суд збільшити розмір позовних вимог з 600 грн до 2400 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рух справи та позиція сторін.

07.12.2020 року Ухвалою Шевченківського районного суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду, із наданням відповідачу 15 денний строк з дня одержання ухвали та копій документів подати відзив на позов та документи або заяву про визнання позову.

16.12.2020 року відповідачем направлено на адресу суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав. Доводи викладені у відзиві мотивовані відповідачем ОСОБА_3 тим, що він офіційно працює на посаді торгового агента в ТОВ «Альфа Плюс», його зарплата становить 5100 грн., щомісячно, його матеріальний стан не достатній для виплати суми яку просить позивачка. Посилається на наступні обставини: він аліменти в розмірі 600 грн. сплачує, а також додатково на утимані у нього ще одна дитина, яку він на підставі рішення суду від 09.09.2020 року сплачує також аліменти, вважає що позивачка є матеріально-забезпеченою особою у неї є інша сімя та друга дитина, а у нього можливості не має сплачувати по 2400 грн. щомісяця.

Щодо вимоги по оплаті додаткових витрат на лікуванняу відзиві заперечив, оскільки важає, що приймав участь у лікуванні дитини, та був із нею в лікарні на протязі доби, при цьому, оплатив 2500 грн. за лікування одразу, а згодом ще 700.00 грн. витратив на ліки, тобто стверджує що половину суми він за лікування заплатив.

05.01.2021 року представником позивача скеровано на адресу суду відповідь на відзив.

Позивач в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи,захист своїх інтересів доручила представляти адвокату Штефанчук С.В., відповідно якою, заявлені позовні вимоги її довірителькою підтримано в повному обсязі, які просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи повідомленимленим про день час і місце розгляду справи належним чином, до суду скерував нписьмову заяву у якеій просить розгляд справи провести за його відсутності, врахувати олбставини викладені у відзиві на позов.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обставини відзиву, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Досліджені судом докази та застосовані норми права.

Судом установлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження актовий запис № 1804 виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (а.с.9).

Відповідно до довідки ЖБК-72 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстровані та привають в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці в 2014 році з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 стягнуто аліменти в твердій грошовій суммі по 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.11)

15.07. 2016 року позивач зареєструвала другий шлюб з ОСОБА_8 , що вбачається з дослідженого свідоцтва про шлюб, актовий запис 1000 (а.с. 7).

В шлюбі, за період проживання з ОСОБА_8 , народилася в позивача дитина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, актовий запис 83 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 , 2008 року народження зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.01.2014 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з 18.12. 2013 року (а.с. 11,26-28)

Дослідженими медичними даними наданими позивачем щодо стану здоров"я ОСОБА_5 вбачається, що остання має незадовільний стан здоров"я, перебуває на "Д" обліку ; в період лютого 2020 року перенесла оперативне втручання, на лікування та придбання ліків було витрачено кошти позивачем, що відповідно вбачається з інформації лікаря та товарних чеків, квитанції (а.с.12-15)..

Відповідач є працездатною особою та згідно довідки від 14.12. 2020 року його дохід за перд з 01.09.2020 року по 30.11.2020 року склав 15500 грн. (а.с.25).

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Позивач вказує, що розмір аліментів визначений рішенням суду є менший за розмір встановлений законом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким ичном, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Тобто, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначено ст.182 ч.2 СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Відповідно до вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст.89 ч.1 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На підставі з"ясованих обставин, сукупності досліджених по справі доказів, позиції сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору з відповідача підлягає на користь держави, в розмірі 840,80 грн.

Висновки

На підставі викладеного та керуючись ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»; ст.ст. 141, 150, 157, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-282, 284, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментіів, стягнення додаткових витрат на лікування дитини, - задовольнити частково .

Збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.01.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (паспорт НОМЕР_2 виданий Путильським РВ УМВС України у Чернівецькій області 15.05.2002р.) місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_1 податковий номер - НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1750 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності даним судовим рішенням і до досягнення дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повноліття.

Відкликати виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці на підставі судового рішення від 28.01.2014 року (727/11734/13ц).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (паспорт НОМЕР_2 виданий Путильським РВ УМВС України у Чернівецькій області 15.05.2002р.) місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_1 податковий номер - НОМЕР_1 додаткові витрати понесені із лікуванням неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1200 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (паспорт НОМЕР_2 виданий Путильським РВ УМВС України у Чернівецькій області 15.05.2002р.); місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 1816 грн. в дохід держави.

В решта частині заявлених вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо або через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06.01.2021 року

Суддя Слободян Г.М