ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 386/86/20

провадження № 22-ц/4809/78/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Голованівська центральна районна лікарня» Голованівської районної ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Голованівська центральна районна лікарня» Голованівської районної ради на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2020 року у складі судді Гарбуз О.С.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Голованівська центральна районна лікарня» Голованівської районної ради (далі КНП «Голованівська ЦРЛ») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Посилалася на те, що з 12.12.1978 вона була прийнята на посаду медичної сестри Голованівської центральної районної лікарні, а з 15.05.1989 переведена на посаду головної медичної сестри.

11.12.2017 вона була звільнена з посади головної медичної сестри за прогул без поважних причин з підстав передбачених п. 4 ст. 40 КЗпПУ.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2018 її було поновлено на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 12.12.2018.

Проте, наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ №316-К від 04.07.2018, вона була повторно звільнена з посади головної медичної сестри з 10.07.2018 у зв`язку зі скороченням штату з підстав передбачених п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2019 її позов було задоволено та поновлено на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018.

Однак, наказом директора КНП «Голованівська ЦРЛ» №72-К від 10.01.2020, вона втретє була звільнена з посади головної медичної сестри з 13.01.2020 у зв`язку зі скороченням штату з підстав передбачених п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Вважає наказ №72-К від 10.01.2020 незаконним, оскільки прийняте рішення про її звільнення з посади суперечить нормам чинного законодавства.

Зазначає, що наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 29.12.2017 №186 «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису Голованівської ЦРЛ» внесені зміни до штатного розпису Голованівської ЦРЛ з 01.01.2018, а саме: виведено зі штатного розпису одну одиницю головної медичної сестри; введено до штатного розпису одну штатну одиницю медичної-координатора, одну штатну одиницю дезінфектора.

Відповідно до наказу №207-К від 10.04.2019 Голованівської ЦРЛ, яким її було поновлено на роботі на посаді головної медичної сестри з 11.07.2018, вона мала приступити до виконання обов`язків головної медичної сестри з виплатою заробітної плати згідно посадового окладу.

У зв`язку з тим, що в штатному розписі, який діяв на час поновлення позивача на посаді головної медичної сестри,вказана посада була відсутня, тому вона була працівником, який перебуває поза штатом.

Вказує, що було порушено порядок звільнення з роботи, оскільки з копій повідомлень про звільнення не убачається, що вона відмовилася від запропонованих їй посад. Відповідно до повідомлень від 30.12.2019 та 13.01.2020 не надавала своєї незгоди з запропонованими посадами, про це вона зазначала і на засіданні профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я 26.12.2019, на якому розглядалось питання надання згоди на її звільнення з посади головної медичної сестри. Рішення в цей день не було прийняте, в зв`язку із закінченням повноважень членів профкому. Засідання профкому було перенесено, про що було повідомлено позивача, однак наступна дата засідання не була обумовлена. 13.01.2020 після звільнення з посади та отримання копії протоколу №15 від 26.12.2019, вона дізналась, що профком прийняв рішення про надання згоди на її звільнення без її участі.

Незаконне звільнення призвело до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації її життя, в неї погіршився стан здоров`я.

Тому, просить визнати незаконним та скасувати наказ директора КНП «Голованівська ЦРЛ» №72-К від 10 січня 2020 року про її звільнення, поновити на роботі на посаді головної медичної сестри КНП «Голованівська ЦРЛ» з 14 січня 2020 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14.01.2020 по день ухвалення рішення суду, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора КНП «Голованівська ЦРЛ» №72-К від 10 січня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головної медичної сестри КНП «Голованівська ЦРЛ» з 14 січня 2020 року.

Стягнуто з КНП «Голованівська ЦРЛ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2020 по день ухвалення рішення суду в розмірі 40051,70 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В поданій до суду апеляційній скарзі КНП «Голованівська ЦРЛ» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд помилково вказав, що ОСОБА_1 не було запропоновано при звільнення вакантні посади, які відповідали її кваліфікації і досвіду, оскільки 11.11.2019 їй було вручено попередження про наступне вивільнення за п. 1 ч. 1 статті 40 КЗпПУ та ознайомлено з переліком вільних медичних посад в лікарні.

Також у відповідності до ст. 43 КЗпПУ КНП «Голованівська ЦРЛ» звернулось до профспілкової організації, членом якої була позивач з поданням про надання згоди щодо розірвання трудового договору з ОСОБА_1 і отримало відповідну згоду. Якщо суд першої інстанції вважав, що згода профкому на звільнення ОСОБА_1 з роботи була проведена з порушення порядку, то він мав зупинити провадження у справі і запитати згоду первинною профспілкової організації.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

12.12.1978 ОСОБА_1 була прийнята на роботу Голованівською ЦРЛ на посаду медичної сестри, а з 15.05.1989 переведена на посаду головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ.

Завдання та обов`язки головної медичної сестри були затверджені головним лікарем 02.01.2015 та наказом від 28.03.2018 №88.

11.12.2017 позивач була звільнена з посади головної медичної сестри за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпПУ.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2018 позивач була поновлена на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 12.12.2018.

Проте наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ №316-К від 04.07.2018 вона була повторно звільнена з посади головної медичної сестри з 10.07.2018 у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2019 вона знову була поновлена на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018.

Однак, наказом директора КНП «Голованівська ЦРЛ» №72-К від 10.01.2020, вона втретє була звільнена з посади головної медичної сестри з 13.01.2020 у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Згідно рішення Голованівської районної ради Кіровоградської області від 04.10.2019 №425, організаційну структуру та штатну чисельності відповідача було затверджено, однак посада головної медичної сестри у штаті відсутня .

09.10.2019 директором КНП «Голованівська ЦРЛ» винесено наказ №171, яким проведено зміни в організації праці підприємства.

Відповідно акту, складеного 15.10.2019 в складі інспектора з кадрів Лисої С.С., юриста ОСОБА_2 та лікаря-статистика ОСОБА_3 , позивач відмовилась від підпису при ознайомленні з копією наказу від 09.10.2019 №171.

Згідно наказу директора КНП «Голованівська ЦРЛ» від 11.10.2019 №172, вирішено привести чисельність працівників підприємства у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності шляхом вивільнення позаштатного працівника ОСОБА_1 - головної медичної сестри.

11.10.2019 відповідачем Голованівській районній організації профспілки працівників охорони здоров`я направлено повідомлення про приведення чисельності працівників у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності працівників.

15.10.2019 та 25.10.2019 позивача було повідомлено про наявність вакантних посад в лікарні, на що позивач заперечувала, що підтверджується її написом та посвідченням підписом.

11.11.2019 директором КНП «Голованівська ЦРЛ» позивача було повідомлено про заплановане на 13 січня 2020 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, наказу директора від 09.10.2019 №171 «Про зміни в організації праці відповідно до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ», наказу директора від 11.10.2019 №172 «Про приведення чисельності працівників КНП «Голованівська ЦРЛ» у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності працівників»; повідомлено про вакантні посади сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палати новонароджених пологового відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву.

В попередженні від 11.11.2019 позивачем здійснено напис про те, що не згодна на переведення на запропоновану посаду.

12.12.2019 головним лікарем КНП «Голованівська ЦРЛ» внесено подання Голованівській районній організації профспілки працівників охорони здоров`я, в якому просить надати згоду на звільнення головної медичної сестри ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпПУ до якого було додано довідку про наявність вакантних посад.

Згідно протоколу №15 від 26.12.2019 профкомом надано згоду на розірвання трудового договору з головною медичною сестрою КНП «Голованівська ЦРЛ» ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю даної посади в штатному розписі відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпПУ, про що головному лікарю Голованівської ЦРЛ направлено повідомлення.

30.12.2019 директором КНП «Голованівська ЦРЛ» позивача було повторно повідомлено про заплановане на 13 січня 2020 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ; повідомлено про вакантні посади сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палати новонароджених пологового відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву.

13.01.2020 директором КНП «Голованівська ЦРЛ» позивача було втретє повідомлено про заплановане на 13 січня 2020 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ; повідомлено про вакантні посади сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палати новонароджених пологового відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення, рентгенолаборанта поліклінічного відділення, лаборанта клініко-діагностичного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву.

Наказом від 10.01.2020 року за №72-К директора КНП «Голованівська ЦРЛ» позивача звільнено з посади головної медичної сестри з 13.01.2020 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Посаду головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ було скорочено з 01.01.2018 у зв`язку зі скороченням штату працівників та введено дві нові одиниці: посаду сестри медичної-координатора та посаду дезінфектора.

09.01.2018 на посаду сестри медичної-координатора Голованівської ЦРЛ була прийнята ОСОБА_4 .

Після поновлення судом позивача на посаді головної медичної сестри з 12.12.2017, яка з цієї дати і до повторного звільнення вважалась такою, що перебуває на посаді головної медичної сестри, в тому числі станом на 05.01.2018, відповідач на виконання вимог ч. 2 ст. 49-2 КЗпПУ не врахував переважне право на залишення на роботі позивача та прийняв на посаду сестри медичної-координатора ОСОБА_4 .

Згода виборного органу первинної профспілкової організації щодо звільнення позивача з посади була надана за відсутності позивача, яка не була повідомлена про продовження засідання профспілкової організації.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Поновляючи позивача на роботі, суд мотивував рішення тим, що на час звільнення позивача ОСОБА_1 існували вакантні посади, які не були їй запропоновані, як працівнику, який підлягав скороченню; звільнення відбулося без попередньої згоди первинної профспілкової організації, а тому дійшов висновку про незаконність звільнення ОСОБА_1 з підстав передбачених п. 1 ч. 1 статті 40 КЗпПУ.

Водночас, суд першої інстанції зазначив, що є безпідставними твердження позивача, що відповідач не пропонував їй наявні вакантні посади, оскільки з наданих копій повідомлень відповідача від 11.11.2019, від 30.12.2019 та від 13.01.2020 вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про наявність вакантних посад в КНП «Голованівська ЦРЛ», вакантні посади їй були запропоновані, про що під підпис повідомлено належним чином, однак позивач не виявила бажання на переведення на одну із запропонованих посад.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вважає їх суперечливими і взаємовиключними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Згідно із пунктом третім статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою ст. 65 Господарського кодексу України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому, саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Суди при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язані лише перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення чисельності або штату працівників), але вони не наділені повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Міністерство праці та соціальної політики України листом від 07 квітня 2011 року № 114/06/187-11 надало роз`яснення, що штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату представляє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що під змінами в організації виробництва і праці розуміють раціоналізацію робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, впровадження передових методів, технологій тощо.

Згідно наказу головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 29.12.2017 №186 «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису Голованівської ЦРЛ» внесені зміни до штатного розпису Голованівської ЦРЛ з 01.01.2018, а саме: виведено зі штатного розпису одну одиницю головної медичної сестри; введено до штатного розпису одну штатну одиницю медичної-координатора, одну штатну одиницю дезінфектора

Згідно наказу директора КНП «Голованівська ЦРЛ» від 11.10.2019 №172, вирішено привести чисельність працівників підприємства у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності шляхом вивільнення позаштатного працівника ОСОБА_1 - головної медичної сестри.

11.11.2019 директором КНП «Голованівська ЦРЛ» позивача було повідомлено про заплановане на 13.01.2020 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ та повідомлено про вакантні посади сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палати новонароджених пологового відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву.

Однак позивач ОСОБА_1 письмово відмовилася від переведення на вакантну посаду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила свою незгоду з переведенням на іншу посаду в лікарні тим, що вона має вищу кваліфікацію, і їй повинні були запропонувати іншу роботу, яка відповідає її досвіду.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 43 КЗпП України, що кореспондується із положеннями статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Згідно частини дев`ятої статті 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 дійшла висновку, що у разі звільнення працівника без отримання попередньої згоди виборного органу відповідної профспілки суд має зупинити провадження по справі та запитати у відповідного органу згоду на звільнення. Відсутність такого рішення на день звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Така згода на звільнення ОСОБА_1 профспілковою організацією, як убачається з копії протоколу №15 від 26.12.2019 засідання профкому КНП «Голованівська центральна районна лікарня», була надана.

Проте зазначене засідання профкому було проведене, як правильно зазначив суд першої інстанції, з порушенням його порядку, а саме за відсутності позивача, а тому згода на звільнення не може вважатися такою, що відповідає вимогам закону.

При цьому, суд першої інстанції, встановивши зазначену обставину не звернувся із запитом до профкому відповідача про надання згоди чи незгоди на звільнення ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що для правильного вирішення справи необхідно запитати у первинної профспілкової організації згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Згідно рішення Голованівської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я КНП КНП «Голованівська центральна районна лікарня» Голованівської районної ради від 22.12.2020, викладеному у протоколі №12, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 - головної медичної сестри з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України із наданням їй гарантій та компенсацій передбачених законодавством.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на час ухвалення профспілкою згаданого рішення про надання згоди на звільнення з роботи вона вийшла із її членів про що свідчить довідка про несплату нею профспілкових внесків в період з 22.07.20 по 15.09.2020 не можна вважати обґрунтованими, оскільки належним доказом припинення членства може бути тільки відповідне рішення профспілкової організації.

Отже, звільнення позивача було проведено відповідно до вимог п.1 ст. 40 КЗпП України із дотриманням процедури звільнення, передбаченої ст. 43 КЗпП ст. 492 КЗпП, а саме працівника про вивільнення було персонально попереджено не пізніше ніж за два місяці, водночас із попередженням про звільнення, їй запропоновано іншу роботу на тому самому підприємстві і отримано згоду профспілкової організації у зв`язку із чим підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Голованівська центральна районна лікарня» Голованівської районної ради задовольнити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2020 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Голованівська центральна районна лікарня» Голованівської районної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2021 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко