Справа № 308/2819/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Парової І.І., за участі ОСОБА_1 , його представника - адвоката Холмогорової Л.В., Кайнц Д.І., її представника - адвоката Гаєвої Г.С., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якій заявник вказав, що ознайомившись із отриманою копією рішення, ним виявлено, що судом у рішенні не вирішено питання, з якого часу сторонами припинено шлюбні відносини та не вказано одного з дітей, який народився від шлюбу. Також, у рішенні вказано, що «Судом встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально». Якщо судом встановлено, що сторонами шлюбні відносини припинено, то суд, вважає, мав зазначити період з якого часу. Заявник також зазначив, що власноручно вказував у своїх письмових поясненнях, поданих через канцелярію суду від 16.04.2021, які містяться у матеріалах справи та озвучував це під звукозапис у судовому засіданні, що з 08.07.2020 року сторони припинили вести спільне господарство, припинили шлюбні відносини і з того часу шлюб існує тільки формально, що не заперечувалося стороною відповідача. Через канцелярію суду 22.08.2021 позивачем було подано копію договору про поділ майна в підтвердження поданої заяви про ухвалення додаткового рішення. Окрім того, заявник 31.08.2021 надав суду докази припинення ведення спільного господарства та припинення шлюбних відносин з відповідачем, зокрема, додав копію позовної заяви про стягнення аліментів у іншій цивільній справі за минулий час, а саме: з 01.07.2020.

31.08.2021 представником ОСОБА_2 адвокатом Гаєвою Г.С. подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких представник зазначила, що у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначав конкретну дату припинення шлюбних відносин, не обґрунтував, що саме, на його думку, свідчить про припинення таких відносин, не заявляв позовну вимогу про визначення часу, з якого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено шлюбні відносини. Сторона відповідача в свою чергу, подала апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2021, оскільки вважає, що при ухваленні рішення про задоволення позову, судом першої інстанції було взято до уваги доводи позивача, при цьому суд залишив поза увагою пояснення відповідача, не врахував, що сторони прожили у шлюбі майже 28 років, мають двох дітей, в тому числі неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач неодноразово наголошував на тому, що примушування до шлюбу не допускається, бажає розірвати шлюб та жити власним життям. У письмових поясненнях по справі від 16.04.2021 ОСОБА_1 стверджував, що саме відповідач наполягала на розірванні шлюбу, при цьому остання ставила умову виплатити їй грошову компенсацію у розмірі 1 500 000 дол. США. Також ОСОБА_1 зазначав, що між сторонами постійно виникали сварки, намір відповідача виїхати в Угорщину у січні 2021 року фактично поклав крапку у їх шлюбних відносинах, крім того, ним було отримано повідомлення від ніби-то «близького друга» відповідача, суть якого зводилася до порядку розподілу подружнього майна. Такі звинувачення є надуманими, безпідставними, спрямованими на завуальовування дійсних намірів позивача. Відповідач до останнього сподівалась на порядність позивача, намагалась залишити без розголошення те, що стосувалося життя позивача, який вже тривалий час мав стосунки з іншою жінкою і яка на час розгляду справи була вагітною, при цьому батьком дитини є ОСОБА_1 . Позивач протягом всього часу розгляду справи, вкрай негативно та зневажливо висловлювався щодо відповідача, посилався на надумані ним обставини, відображав події у вигідному для нього ракурсі. Позивач відкрито нехтував тим, що сторони прожили у шлюбі майже тридцять років, що разом вони пережили багато як щасливих, так і важких подій, однак намагалися спільно знаходити правильне рішення, разом створювали та примножували матеріальні блага, виховували дітей. Позивач під час розгляду справи опирався перш за все на фінансову складову, стверджуючи, що відповідач бажає отримати за розлучення певну грошову компенсацію, що є надуманим, безпідставним, образливим для відповідача. Остання весь час, перебуваючи у шлюбі, працювала спільно з чоловіком, вкладала розумові, грошові та трудові ресурси у добробут родини, на відміну від позивача, завжди діяла відкрито, була чесною з ним та вірила, що чоловік також має на меті покращення добробуту родини, а не свого особистого. Саме переслідування позивачем мети особисто заволодіти майном подружжя спонукало ОСОБА_2 звернутися у березні 2021 року (вже після подання позивачем позову про розірвання шлюбу) до суду з відповідними позовами про поділ майна подружжя та про визнання заяви та договорів, укладених на її підставі недійсними. ОСОБА_1 в свою чергу, намагався та, навіть після ухвалення судом рішення, намагається всіма способами принизити ОСОБА_2 , дозволяє собі образливі неправдиві висловлювання щодо неї, безпідставно принижує її в очах оточуючих, намагається вплинути на її стосунки із спільними друзями тощо. ОСОБА_1 разом з вагітною подругою з`являється на публічних заходах, фотографується разом з нею для ЗМІ. Такі дії з боку ОСОБА_1 вважає аморальними, спрямованими на створення уяви рідних та оточуючих про те, що саме відповідач ОСОБА_2 була ініціатором розірвання шлюбу, про те, що з вини останньої відносини подружжя погіршилися. Представник також вказує, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, закон не вимагає під час вирішення судом питання про розірвання шлюбу встановлювати точну дату припинення шлюбних відносин. Встановлення точної дати припинення шлюбних відносин є самостійною вимогою, яка підлягає доказуванню на загальних підставах. Вирішення такої вимоги може мати принципове значення для вирішення спору між подружжям про поділ майна. Оскільки, згідно з вимогами частини шостої статті 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

03.09.2021 позивачем було подано додаткові пояснення зі спростуваннями заперечень представника відповідача про непідтвердження факту спільного проживання сторін доданими до заперечень доказами, лікування було підставою від"їзду до іншого чоловіка, спільне проживання не означає спільне ведення господарства.

У судовому засіданні позивач та його представник просили задоволити заяву про ухвалення додаткового рішення. У судовому засіданні відповідач та його представник просили відмовити в ухваленні додаткового рішення, поряд з цим, стосовно записів про повнолітнього сина у рішенні відповідач не заперечувала.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року ухвалено: шлюб, укладений 17 липня 1993 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвати; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Встановлено, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2021 року ухвалено з приводу всіх заявлених вимог, встановлено обставини, які суд вважав доведеними, а також вирішені процесуальні питання про розподіл судових витрат. Ці обставини свідчать про те, що підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені п. 1- 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, відсутні. Зокрема, стосовно іншої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про такого у рішенні не вказулись, оскільки такий є повнолітнім. Також позовній заяві не заявлялась вимога про встановлення факту припинення шлюбних відносин з 08 липня 2020 року, докази суду не подавались. Всі інші письмові докази подавались сторонами після винесення рішення про розірвання шлюбу.

Такий процесуальний захід, як ухвалення додаткового рішення, не призначено для доповнення рішення суду шляхом встановлення нових обставин, які не були встановлені під час розгляду справи. Тобто, ч. 1 статті 270 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав, за яких ухвалюється додаткове рішення. Невстановлення судом обставин щодо заявлених вимог в цей перелік не входить.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 270, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 03.09.2021.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда