1Справа № 335/4910/21 2/335/2056/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Власової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі - Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Тізенберг Дар`я Дмитрівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Територіальної громади в особі - Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Тізенберг Д.Д., в якій просить: встановити факт його проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2011 року й до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати його спадкоємцем четвертої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є пасинком померлого ОСОБА_2 , оскільки той перебував у шлюбі з її рідною матір`ю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , його вітчим ОСОБА_2 помер, про що 20.10.2020 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис за № 693 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 спадкоємців 1-3 черги немає, оскільки його дружина ОСОБА_3 , (мати позивача) померла на два з половиною тижня раніше за нього, а саме 28.09.2020 року. Крім ОСОБА_1 інші спадкоємці відсутні.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, 09.12.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Тізенберг Д.Д. із заявою про прийняття спадщини та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого вітчима ОСОБА_2 .

Однак постановою приватного нотаріуса від 20.04.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, після померлого ОСОБА_2 . Таким чином на вказаний час, в іншому порядку крім судового, це питання вирішити неможливо.

ОСОБА_1 , окрім того вказав, що його мати ОСОБА_3 познайомилась та почала зустрічатися з ОСОБА_2 у 1999-2000 роках. Приблизно у 2005-2007 році вони почали проживати разом у квартирі ОСОБА_2 .

На той час він з матір`ю та бабусею були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 , яка належала їм на праві приватної власності. Після смерті бабусі, мати оформила спадщину, а саме частку вищезазначеної квартири.

У 2011 році квартиру АДРЕСА_2 вони разом із матір`ю продали. Після чого, мати за погодженням з ОСОБА_2 зареєструвалася за адресою фактичного мешкання - АДРЕСА_1 . Позивач зареєструвався за іншою адресою, але фактично мешкав разом з ними, це було їх спільне рішення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки в такому випадку вони мали економію зі сплати комунальних платежів.

29.11.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Олександрівським районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що 29.11.2016 року складено відповідний актовий запис за № 333 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

Крім цього, ще у 2007 році ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповідав належну йому квартиру АДРЕСА_1 його матері. Вказаний заповіт посвідчений 16.06.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С. за р. № 4634.

Після смерті матері та вітчима ОСОБА_1 займався їх похоронами, оскільки інших родичів в них немає.

Фактично з 2011 року вони проживали однією сім`ю, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки. В його відносинах з ОСОБА_2 він вважав його за батька, а він його за сина. Під час спільного проживання, вони частково існували за рахунок грошей, отриманих ним з матір`ю від продажу квартири АДРЕСА_2 . Наприкінці весни 2020 року ОСОБА_2 паралізувало, й фактично тягар догляду за ним впав на його плечі, оскільки мати також хворіла й не мала фізичної можливості здійснювати догляд за своїм чоловіком.

За таких обставин позивач вважає себе спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 і бажає одержати право на спадкування, внаслідок чого звернувся до суду з зазначеним позовом.

12.05.2021 року, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у даній справі відкрито провадження та вирішено справу розглянути за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. копію спадкової справи № 75/2020, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.05.2021 року на адресу суду від третьої особи - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізінберг Д.Д. надійшов лист про розгляд справи без її участі. Окрім того, приватним нотаріусом направлено на адресу суду копію спадкової справи № 75/2020 після померлого ОСОБА_4

08.06.2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідач просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. На підтвердження своїх вимог посилались на надані суду письмові докази.

Крім того, за клопотанням позивача в судовому засіданні допитано в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Представник відповідача Територіальної громади в особі - Запорізької міської ради, будучи повідомленим своєчасно і належним чином про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, висловилив свою позицію щодо підстав та предмету позову у відзиві на позов, просив прийняти рішення про відмову у задоволенні позову, та розглядати справу за відсутністю їх уповноваженого представника.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізінберг Д.Д., в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом подати письмові пояснення щодо підстав позову не скористалася.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника та показання свідків, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 29.11.2016 року Олександрівськом районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що 20.10.2020 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис за № 693 та видано свідоцтво про смерть.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на належне йому майно, у вигляді квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, 09.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом згідно із ст. 1264 ЦК України, після померлого ОСОБА_2 .

Проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізінберг Д.Д. винесеної 20.04.2021 року № 310/02-31, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Як вбачається із копії спадкової справи №75/2020, після смерті ОСОБА_2 інших спадкоємців згідно ст.ст. 1261-1264 ЦК України немає.

Зазначені обставини визнаються учасниками справи і підтверджуються наданими позивачем та витребувані судом письмовими доказами, внаслідок чого у суду не виникає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд вважає їх доведеними.

За період життя ОСОБА_3 (мати позивача) та ОСОБА_2 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 та були зареєстровані за вказаною адресою.

Згідно довідки Виконавчого комітету Степногірської селищної ради Василівського району, Запорізької області № 1636/06 від 19.10.2020 року, позивач починаючи з 28.04.2015 року та по теперішній час має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

В період часу з 2011 року ОСОБА_1 став фактично проживати з матір`ю та ОСОБА_2 , оскільки останні внаслідок похилого віку та поганого стану здоров`я потребували сторонньої допомоги з догляду за ними та у веденні домашнього господарства. При цьому між позивачем та померлим ОСОБА_10 були добрі сімейні стосунки, які ґрунтувались на засадах батьківських відносин батька і сина, що і підтвердили всі допитані судом свідки.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що була подругою матері позивача, підтвердила, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 продовжував проживати разом з ОСОБА_2 однією сім`єю як пасинок та вітчим, допомагав йому, вони вели спільне господарство.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду зазначила, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю як пасинок та вітчим та вони разом вели спільний побут тощо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила про піклування ОСОБА_1 за ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатково зазначила, що ОСОБА_1 проживав разом із матір`ю, та ОСОБА_2 за однією адресою. ОСОБА_1 вирішував питання про їх лікування, опікувався закупівлею продуктів та лікарських засобів для них, здійснював догляд за матір`ю по день її смерті, а потім доглядав за вітчимом до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він сам поховав і матір і вітчима.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є сусідами, знайомими померлого ОСОБА_2 і добре знали його і його сім`ю.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

До того ж поховання ОСОБА_2 здійснив позивач, особисто оплативши ритуальні послуги.

У свою чергу будь-яких доказів, які б підтвердили протилежне, відповідачем суду всупереч вимог ст. 81 ЦПК України суду не надано.

За таких обставин позивач вважає, що він має право на спадкування після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець четвертої черги за законом, не відмовлявся від прийняття спадщини і бажає одержати право на спадкування, внаслідок чого звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір з приводу порядку реалізації права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи оцінку доводам учасників справи та обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною, ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Також в цій постанові Пленуму ВСУ роз`яснено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Натомість зазначене роз`яснення слід розуміти таким чином, що воно стосується лише одного випадку спільного проживання осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі з іншою особою, - а отже таке обмеження не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших сімейних засадах, ніж фактичні шлюбні відносини (наприклад, батьківський зв`язок (вітчим, мачуха, пасинок, падчерка) тощо).

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що між померлим ОСОБА_2 та позивачем наявний родинний зв`язок заснований на спорідненості за шлюбом, оскільки останній є рідним сином дружини померлого, а відтак приходиться пасинком померлому ОСОБА_2 .

Досліджені судом докази свідчать про достовірність того факту, що позивач щонайменше з 2011 року фактично спільно проживав з батьками, а після смерті матері лише з вітчимом та був пов`язана з ним спільним побутом, внаслідок чого вони мали взаємні права та обов`язки.

Всі заслухані судом свідки, більшість яких є сусідами померлого, а відтак очевидцями обставин повсякденного життя ОСОБА_2 , беззаперечно підтвердили постійну участь позивача у веденні спільного господарства з померлим та фактичне постійне його проживання з померлим. Отже регулярний характер дій позивача з приводу забезпечення повсякденного побуту померлого свідчить про наявність у цих осіб спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків та фактичне спільне проживання.

Отже позивачем належним чином доведено ту обставину, що характер взаємовідносин між ним та померлим ОСОБА_2 , спосіб організації життєдіяльності та наявність родинного зв`язку заснованого на свояцтві свідчать, що позивач і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю протягом періоду часу не менше п`яти років до моменту смерті останнього.

Зважаючи на заперечення відповідача щодо місця проживання позивача слід зауважити, що згідно ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. В контексті спірних правовідносин та обставин даної справи визначальне значення мають обставини організації життєдіяльності ОСОБА_2 та позивача, які відповідають умовам спільного проживання однією сім`єю як родичів, та тривалість таких стосунків, що є достатньою правовою підставою для віднесення позивача до категорії спадкоємців четвертої черги.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватись на припущеннях.

Окремо слід звернути увагу, що всупереч вимог ст. 81 ЦПК України стороною відповідача не надано доказів на спростування цих обставин та спростування наданих позивачем суду доказів, які підтверджують такі обставини.

Таким чином заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, понесених по сплаті судового збору, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо повернення судових витрат судом не вирішувалося.

Керуючись статтями 2, 3, 4, 7, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2011 року й до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17.08.2021 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач - Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, місцезнаходження: 69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 206.

Третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізінберг Дар`я Дмитрівна, місцезнаходження: 69002, м. Запоріжжя, вул. Шкільна/Фортечна, буд. 40/7, прим. 4.

Повний текст рішення складений та підписаний 20.08.2021 року.

Суддя В.О. Макаров