Справа № 158/3076/20
Провадження № 2/161/2705/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Остимчук О.М.

з участю представника позивача- ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , на обґрунтування якої позивач зазначив, що 12 грудня 2019 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США та зобов`язалась їх повернути 30.04.2020 року. Кошти, у вказаній сумі, передавались ОСОБА_2 особисто ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в момент складання розписки, яка була написана добровільно та підписана власноручно відповідачем - ОСОБА_2 . Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з усними та письмовими вимогами про повернення 1500 (однієї тисячі п`ятсот) доларів США, проте, ОСОБА_2 ігнорує його законні вимоги щодо повернення боргу, станом на день звернення до суду з позовом борг не повернуто.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу, яка становить 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, а також судові витрати по справі.

Через канцелярію суду надійшов відзив на позов з доказами його направлення стороні позивача, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, зазначає, що кошти, отримані 12 грудня 2019 року від ОСОБА_3 на підставі договору позики повернула частково, при цьому не повернута заборгованість залишилася у розмірі 1500,00 гривень, що підтверджується перепискою у месенжері VIBER. Відповідач просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову повністю.

26.08.2021р. через канцелярію суду надійшла заява представника позивача з доказами її направлення стороні відповідача про уточнення позовних вимог, у якій зазначено, що у зв`язку із допущенням помилки у прохальній частині позову, сторона позивача просить суд, прийняти виправлення даної помилки і уточнення позовних вимог, зміст яких наступний: «Ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 12 грудня 2019 року у сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) доларів США».

Позивач до суду не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, жодних заяв від позивача не надходило.

Представник позивача у судовому засідання підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити позов повністю, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 грудня 2019 року між ОСОБА_3 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 в борг 1500 (одну тисячу п`ятсот) доларів США та які відповідач зобов`язалася повернути позивачу 30.04.2020 року або у разі не повернення ОСОБА_3 з закордону 30.04.2020р. зобов`язалася повернути позичені кошти після повернення позикодавця з закордону.

Факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів в якості позики за відповідним договором від 12 грудня 2019 року підтверджується розпискою від 12 грудня 2019 року, власноруч написаною відповідачем.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 в обумовлений Договором позики від 12 грудня 2019 року строк кошти ОСОБА_3 не повернула.

10 вересня 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з письмовою заявою про повернення отриманої на підставі договору позикивід 12 грудня 2019 року суми боргу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, у добровільному порядку.

Твердження відповідача про неознайомлення із змістом такої заяви спростовується інформацією із офіційного сайту укрпошти за пошуком по штрихкоду рекомендованого листа із номером №588, відповідно до якої заява була отримана 11.09.2020р.

Однак, ані на день звернення до суду з даним позовом, ані на день постановлення даного судового рішення, відповідач жодних коштів у рахунок погашення боргу за договором позики від 12 грудня 2019 року позивачу не повернув.

Суд, дослідивши надані докази та пояснення сторони відповідача, прийшов до висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_2 про часткове повернення боргу, та не бере до уваги та розгляду як доказ часткового повернення заборгованості позивачу відповідачем та залишку заборгованості відповідача перед позивачем боргу у розмірі 1500,00 гривень письмову роздруківку переписки у месенжері VIBER за період 25.04.2020р., 21.07.2020р., 03.08.2020р., 04.08.2020р., 10.08.2020р., 19.08.2020р., 20.08.2020р., 04.09.2020р., 07.09.2020р., додану відповідачем до відзиву, так як даний доказ не відповідає вимогам ст.77 ЦПК України щодо належності доказів, а саме: немістить інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, доказів часткового повернення ОСОБА_2 заборгованості ОСОБА_3 , відповідач не надала.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. При цьому заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.08.2021 року, інформація щодо якого була надана суду представником позивача і яка є загальнодоступною для ознайомлення, офіційний курс гривні щодо долара США становить 26,7074 грн., тобто еквівалентом 1500 (одної тисячі п`ятсот) доларів США є сума у гривнях - 40 061,10 (сорок тисяч шістдесят одна гривня десять копійок).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн., сплачений останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так як представником позивача через канцелярію суду було подано заяву з доказами її направлення стороні відповідача про повідомлення Суду, що докази надання позивачу ОСОБА_3 професійної правничої допомоги у розмірі 6 000,00 грн. (заявлені у позові), які сторона позивача просить стягнути із відповідача, будуть подані до Суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення Судом у даній справі, то дана вимога буде розглянута після подання стороною позивача до суду заяви про ухвалення додаткового рішення з відповідними підтверджуючими документами.

На підставі ст. 15, 16, 526, 599, 625, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) борг в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 26.08.2021 року еквівалентно 40 061 (сорок тисяч шістдесят одна) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлений 03.09.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська