ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/176/21 Головуючий суддя І інстанції Масло С. П.
Провадження № 22-ц/818/4829/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з відносин спадкування
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Міліруда Євгена Олександровича на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 07 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Масло С.П., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, третя особа Державний нотаріус Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербина В.В., про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року позивач звернулась до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, третя особа Державний нотаріус Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербина В.В., в якій просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , терміном на один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 7,76 га (кадастровий номер :01:000:0151) та частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянки, в цілому площею 7,32 га (кадастровий номер :02:000:0147), що розташовані на території Новоукраїнської сільської ради Близнюківського району Харківської області, що підтверджується державним Актом на право власності на земельну ділянку серія І-ХР №106783 від 10.10.2001 та Витягом з Державного реєстру речових прав на рухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. У померлого ОСОБА_2 дітей нема, дружина померла, єдиним спадкоємцем за законом майна померлого є позивач його сестра ОСОБА_1 .

Проте, про наявності у власності спадкодавця земельних ділянок вона обізнана не була, оскільки вони мешкали у різних містах ( ОСОБА_1 у м. Дніпрі, а ОСОБА_2 у с. Новоукраїнка), спілкувалися вони дуже рідко, в особисте життя померлого брата вона не втручалася, а він про придбання у власність того чи іншого майна ніколи не розповідав.

Про існування земельних ділянок ОСОБА_1 дізналася випадково від односельчан її померлого брата. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, звернулася до державного нотаріуса Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області.

Звернувшись з заявою до державного нотаріуса Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, ОСОБА_3 08.01.2021 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 5/02-31 на підставі того, що заяву про прийняття спадщини подано після закінчення 6 (шести) місяців з дня відкриття спадщини. Також, державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області було встановлено, що дружина спадкодавця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших спадкодавців, які зверталися з заявою про прийняття спадщини не має, єдиним спадкоємцем до майна померлого є ОСОБА_1 .

На цей час, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право як спадкоємець другої черги на отримання спадщини, що стало підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 07 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, третя особа Державний нотаріус Близнюківської ДНК Харківської області Щербина В.В., про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі адвокат Міліруд Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Вважає, що оскаржене рішення було ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд при ухваленні рішення не уважно дослідив матеріали справи, не надав правову оцінку наданим доказам, в результаті чого своїм рішення фактично позбавив ОСОБА_1 права на спадкування, визнаючи її причини пропуску строку неповажними.

Вказав, що ОСОБА_1 не була обізнана про наявність спадкового майна, а саме, про наявність у її померлого брата земельних ділянок, оскільки вони мешкали у різних містах, спілкувалися дуже рідко, в особисте життя померлого брата вона не втручалася, а він про придбання у власність іншого нерухомого майна ніколи не розповідав. Про існування земельних ділянок ОСОБА_1 дізналася випадково від односельчан її померлого брата, проте, на той час законом встановлений строк для прийняття спадщини у 6 місяців давно сплив.

Послався на те, що серед поважних причин пропуску строку, які зазначені у постанові ВС від 11.11.2020 у справі № 750/262/20, на яку послався суд першої інстанції, є необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тобто, необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною, натомість, необізнаність про наявність спадкового майна, вже поважною причиною судами не визнається, тобто, існує колізія, не що інше, як розбіжність та суперечність у одних і тих же відносинах, які регулюються однаковими нормативно-правовими актами, що регулюють одні й ті правовідносини, які у нашому випадку стосуються спадкового майна. Хочу зазначити, що як і у першому, так і у другому випадку мова йде про необізнаність особи про наявність або відсутність яких то особливих обставин, тобто, мова йде про необізнаність взагалі.

Зазначив, що до поняття «тощо» можна віднести будь-які інші поважні причини, серед яких цілком підпадає необізнаність про наявність спадкового майна, про яке тривалий час спадкоємець може бути необізнаний з поважних причин. Також, слід врахувати, що позивач є юридично необізнаною особою, про наявність платних реєстрів гадки не мала, ніяких документів на підтвердження родинних відносин не мала та не була обізнана, що у разі звернення до нотаріуса, нотаріус встановить факт її родинних відносин з братом (померлим) ОСОБА_2

Близнюківська селищна рада Лозівського району Харківської області надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останню просить залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обґрунтовуючи відзив, вказала, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Послалась на те, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги необізнаність позивачки щодо місцезнаходження спадкового майна, оскільки його місцезнаходження не має значення для місця відкриття спадщини, якщо таке місце відоме.

Вважає, що позивач за відсутності будь-яких перешкод не вчиняла дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, будучи єдиною спадкоємицею, про що зазначила в позовній заяві. Саме по собі незнання про наявність спадкового майна без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску строку на її прийняття.

Інші учасники справи не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення районного суду відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Міліруда Є.О., за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомленої про час та місце її розгляду, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Наведеній нормі цивільного процесуального права оскаржене рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.03.2019.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видане повторно 07.02.2011, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2017, спадкоємцями земельної ділянки, площею 7,32 га, кадастровий номер :02:000:0147, яка належала ОСОБА_4 , 1961 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: на Ѕ частку її дочка ОСОБА_7 , на ј частку її чоловік ОСОБА_2 , на ј частку її син ОСОБА_8 .

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР №106783, ОСОБА_2 передана у приватну власність земельна ділянка площею 7,76 га.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №80856220 від 21.02.2017, ј частка земельної ділянки належить ОСОБА_2 .

Довіреністю від 06.01.2021 ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 оформити на її ім`я належну їй спадщину, що залишилася після смерті її брата ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.01.2021, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 7,76 га, та ј частки земельної ділянки, в цілому площею 7,32 га, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач як на підставу пропуску строку для прийняття спадщини вказувала на те, що вона не знала, що її брату ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 7,76 га та 1/4 частка земельної ділянки площею 7,32 га., тобто позивач посилається на необізнаність про наявність спадкового майна.

Однак, вищенаведена позивачем обставина, з урахуванням правового висновку, який міститься у постанові ВС від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, провадження № 61-14038св20, не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Доводи позивача про необхідність врахування правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, суд відхилив, оскільки, по-перше, у наведеній постанові ВС та у справі, що розглядається, обставини справи є різними, по-друге, у справі, що розглядається правовідносини виникли із спадкування за законом, а у вищенаведеній постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 із спадкування за заповітом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Спадкування за заповітом, на відміну від спадкування за законом, негативно впливає на можливість спадкоємця вчасно дізнатися про відкриття спадщини у разі, якщо він не входить до кола спадкоємців першої черги за законом.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

Подібний правовий висновок міститься у постанові ВС від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, провадження № 61-14038св20.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що вона запізно дізналася про те, що до складу спадщини входить спірні земельні ділянки, оскільки ця обставина не є істотною та суттєвою, яка згідно зі згаданими нормами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України визначає можливість прийняття чи неприйняття спадщини спадкоємцем, або перешкоди для звернення спадкоємця із відповідною заявою в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини.

З огляду на ці обставини та з урахуванням згаданої правової позиції касаційного суду про те, що незнання спадкоємця про відкриття спадщини, як і про незнання про склад спадщини, не можуть самі по собі буди достатньою підставою для надання додаткового строку для її прийняття.

Доводи скарги висновки суду не спростували.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії А.В. Котелевець.

О.М. Хорошевський.