ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року

м.Суми

Справа №591/7352/20

Номер провадження 22-ц/816/1105/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенко Світлани Юріївни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 травня 2021 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 17 серпня 2010 року.

При укладення договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 05 жовтня 2020 року заборгованість відповідача становить 22495 грн 19 коп., яка складається із: 22495 грн 19 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 22495 грн 19 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії, яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 травня 2021 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений.

Стягнуто на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором від 17 серпня 2010 року 22495 грн 19 коп., а також 2102 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кондратенко С.Ю., не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту та в частині розподілу судових витрат змінити, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за кредитним договором в розмірі 3488 грн 58 коп., а також 325 грн 81 коп. судових витрат.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що відповідач не погоджується з тим, що має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 22495 грн 19 коп. Отримані кредитні кошти на загальну суму 24521 грн 45 коп. нею повністю повернуті банку. Свідченням того, що заборгованість за тілом кредиту не може становити 22495 грн 19 коп., є виписка по картці/рахунку № НОМЕР_1 станом на 17 травня 2021 року, де у графі «Залишок після операції» вказана заборгованість у сумі 5503 грн 58 коп.

Зазначає, що після цієї дати, а саме 25 травня 2021 року відповідач в рахунок погашення кредиту сплатила готівкою кошти в сумі 2015 грн, що підтверджується квитанцією. Отже, на даний час заборгованість за тілом кредиту становить 3488 грн 58 коп. (5503 грн 58 коп. 2015 грн), що визнається відповідачем.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 * 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву № б/н від 17 серпня 2010 року (а.с. 18).

До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 19-42).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала наступні кредитні картки: № НОМЕР_2 з датою відкриття 17.08.2010 і з терміном дії до 03/14, № НОМЕР_3 з датою відкриття 30.08.2012 і з терміном дії до 08/16, № НОМЕР_4 з датою відкриття 18.10.2017 і з терміном дії до 07/21, № НОМЕР_1 з датою відкриття 10.06.2019 і з терміном дії до 03/23 (а.с. 17).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 05 жовтня 2020 року становить 22495 грн 19 коп., яка складається із: 22495 грн 19 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 22495 грн 19 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Проте з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості за тілом кредиту у відповідності до наданого позивачем розрахунку, дійшов необґрунтованого висновку про те, що до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 22495 грн 19 коп.

За вищезазначеним кредитним договором 10 червня 2019 року відповідач отримала кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до березня 2023 року з встановленим кредитним лімітом 21000 грн, який з 18 серпня 2019 року був збільшений до 25000 грн, а з 21 серпня 2019 року до 25500 грн.

В період з 10 червня 2019 року по 24 серпня 2019 року відповідачем було використано 24521 грн 45 коп. кредитних коштів, з них: зняття готівкою в банкоматі 14700 грн та розрахунок кредитною карткою за покупку продуктів в магазинах на загальну суму 9821 грн 54 коп.

Зазначена обставина підтверджується випискою по картці/рахунку № НОМЕР_1 .

В період з 10 липня 2019 року по 25 травня 2021 року відповідачем щомісячно здійснювалися платежі по погашенню кредиту. За вищевказаний період нею були сплачені готівкою кошти в сумі 16798 грн 28 коп. Крім того, в період часу з 17 жовтня 2019 року по 17 травня 2021 року щомісячно за рахунок отримуваної нею пенсії відбувалося автоматичне погашення заборгованості за кредитом, що становило загальну суму 19678 грн 47 коп.

Отже, всього відповідачем було сплачено коштів по погашенню кредиту в сумі 36476 грн 75 коп. (16798 грн 28 коп. + 19678 грн 47 коп.), що підтверджується виписками по картці/рахунку № НОМЕР_1 і додатковим рахунком договору від 17 серпня 2010 року за період з 06 червня 2019 року по 17 травня 2021 року.

Не заслуговують на увагу висновки місцевого суду про те, що відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 22495 грн 19 коп, оскільки отримані кредитні кошти частково повернуті банку.

Свідченням того, що заборгованість за тілом кредиту не може становити 22495 грн 19 коп., є виписка по картці/рахунку № НОМЕР_1 станом на 17 травня 2021 року, де у графі «Залишок після операції» вказана заборгованість у сумі 5503 грн 58 коп.

Зазначає, що після цієї дати, а саме 25 травня 2021 року відповідач в рахунок погашення кредиту сплатила готівкою кошти в сумі 2015 грн, що підтверджується квитанцією.

Отже, на даний час заборгованість за тілом кредиту становить 3488 грн 58 коп. (5503 грн 58 коп. 2015 грн) і дана заборгованість визнається відповідачем, що і зазначено в поданій її представником апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3488 грн 58 коп.

У частинах 1 - 3 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції у суді першої інстанції.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Проте, подаючи нові докази до апеляційного суду, а саме виписку по картці/рахунку відповідача станом на 12 липня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Кондратенко С.Ю. не надала доказів неможливості її подання до суду першої інстанції у визначений ст. 83 ЦПК України строк, не зазначила про неї представник відповідача і в апеляційній скарзі, тому, враховуючи принцип диспозитивності та вимоги ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не приймає цей доказ, оскільки він знаходиться поза межами розгляду справи апеляційним судом.

В силу пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції в частині суми стягнення заборгованості по тілу кредиту обставинам справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенко С.Ю. слід задовольнити, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 травня 2021 року змінити, зменшивши суму стягнення на користь банку заборгованості із відповідача за тілом кредиту до 3488 грн 58 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із зміною рішення суду першої інстанції підлягає зміні і розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь позивача з урахуванням принципу пропорційності щодо розміру задоволених вимог (15,51 %), що складає 326 грн 02 коп. (2102 грн х 15,51 %).

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції із зменшенням суми стягнутої заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором, слід здійснити розподіл судових витрат, понесених у апеляційному провадженні і стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1117 грн 15 коп.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенко Світлани Юріївни задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та в частині розподілу витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3488 грн 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 326 грн 02 коп.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК на користь ОСОБА_1 судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1117 грн 15 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук