ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №592/10833/20

Провадження № 22-ц/816/1140/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В.І. (суддя-доповідач),

суддів: Собини О.І., Ткачук С.С.,

сторони: позивач - Управління поліції охорони в Сумській області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Сумській області на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 травня 2021 року в складі судді Литовченко О.В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 17 травня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

23 вересня 2020 року Управління поліції охорони в Сумській області (далі - Поліція охорони) звернулось з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 8523,96 грн майнової шкоди. Позов мотивовано тим, що 13 березня 2020 року під час відсутності поліцейських наряду групи реагування відповідач, перебуваючи в нетверезому стані, з хуліганських мотивів з метою сфотографуватись на службовому автомобілі «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 , який знаходився на автомобільній стоянці біля входу в приміщення супермаркету по вул. Кооперативна, 1 у м. Суми, заліз на капот, а потім на дах автомобіля, внаслідок чого спричинив механічні ушкодження у вигляді вм`ятин даху та тріщини лобового скла. Сума матеріальної шкоди скала 6553 грн, а вартість автотоварознавчої експертизи - 1970,96 грн. Відповідач був затриманий та доставлений до відділу поліції, де свою вину в пошкодженні автомобіля відразу визнав і обіцяв відшкодувати вартість ремонтних робіт. За вказаним фактом було порушене кримінальне провадження, яке згодом було закрите, а копії матеріалів направлені до відділу поліції для вирішення питання про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. На претензію позивача від 27 березня 2020 року відшкодувати завдану шкоду у строк до 30 квітня 2020 року відповідач не відреагував, а тому заявник просив позов задовольнити та стягнути спірну суму.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 травня 2021 року у задоволенні позову Поліції охорони відмовлено.

В апеляційній скарзі Поліція охорони, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин у справі, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що факт пошкодження автомобіля відповідачем, як і його вину у цьому доведено належними доказами. При цьому, закриття кримінального провадження відносно відповідача та не притягнення його до адміністративної відповідальності не свідчить про недоведення його вини у завданні шкоди у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами кримінального провадження № 0000901 підтверджується, що 13 березня 2020 року близько 16 год. 13 хв. на парковці під універмагом «Київ» за адресою: м. Суми, вул. Кооперативна, 1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з групою невстановлених осіб з хуліганських спонукань залізли на капот службового автомобіля та здійснили його пошкодження.

Протоколом огляду від 13 березня 2020 року, який проведено на вул. Першотравневій, 21 з 18 год. 05 хв. до 18 год. 30 хв., встановлено наступні пошкодження службового автомобіля Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_2 , а саме: на капоті виявлено три сліди низу підошви взуття, пошкодження на капоті відсутні; на лобовому склі в правому верхньому куті - тріщини розміром 3,5* 4 см, довжиною 20 см та довжиною 55 см; на краю даху на відстані 2,5 см від точки пошкодження лобового скла мається пошкодження фарби, яке на момент огляду вкрите іржею розміром 4*4 см; на даху перед проблисковими маяками виявлено два сліди низу підошви взуття та потертість фарби розміром 10*7 см; на даху автомобіля за проблисковими маяками виявлено два сліди низу підошви взуття.

Постановою слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області Зюзько В.С. від 19 березня 2020 року кримінальне провадження № 0000901 від 13 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, закрите у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення в силу малозначності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копії матеріалів та постанови направлено до Сумського ВП ГУНП в Сумській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 та групи невстановлених осіб до адміністративної відповідальності згідно ст. 173 КУпАП.

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з висновком № 015/20 автотоварознавчого дослідження від 25 березня 2020 року судового експерта автотоварознавця Сітало Є.В. вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля в наслідок пошкодження, що сталося 13 березня 2020 року, без врахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів станом на дату оцінки складає 6553 грн (а.с. 34-63).

Вартість наданих автотоварознавцем Сіталом Є.В. послуг щодо складання висновку склала 1970,96 грн (а.с. 66).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та матеріальною шкодою позивача, а також вини, що виключає можливість деліктної відповідальності.

Проте, повністю з висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 61/8496/15-ц, провадження № 14-154цс19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначила, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та заподіювача шкоди, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що вину відповідача у заподіянні матеріальної шкоди позивачем не доведено, зокрема, що надані позивачем письмові докази є недостатніми для однозначного висновку про порушення відповідачем прав позивача. При цьому суд врахував, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрите, а до адміністративної відповідальності він не притягався. Решту письмових доказів у їх сукупності, які свідчать про обставини та причини затримання відповідача 13 березня 2020 року, визнання ним своєї вини у завданні службовому автомобілю позивача пошкоджень та його обіцянку повністю відшкодувати завдану шкоду суд першої інстанції до уваги не взяв та не надав цим обставинам належної оцінки.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позовної заяви, а також основним аргументам позивача, не звернув увагу на те, що позивач звернувся до суду з позовом з метою відшкодування завданої шкоди, і саме суд, реалізуючи право особи на ефективний засіб правового захисту, оцінивши надані сторонами докази, має встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який може бути підставою для стягнення шкоди.

На думку колегії суддів апеляційного суду позивач надав достатній обсяг письмових доказів, який свідчить про вину відповідача у заподіянні позивачу майнової шкоди шляхом пошкодження службового автомобіля. Відповідач не спростував обставин подій 13 березня 2020 року, зокрема, причин свого затримання працівниками позивача (а.с. 17-20), проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 21), не спростував власноручно написані пояснення та зізнання у протоколі затримання (матеріали кримінального провадження), не спростував викладених свідками у кримінальному провадженні обставин, які свідчать про пошкодження службового автомобіля позивача (матеріали кримінального провадження). Крім того, відповідач погодився з постановою про закриття кримінального провадження від 19 березня 2020 року, де слідчий встановив, що саме ОСОБА_1 двічі залазив на автомобіль позивача спочатку на капот, а потім і на дах автомобіля. Наявність пошкоджень на автомобілі до 13 березня 2020 року також відповідачем не доведено. Всі ці докази та встановлені обставини слідчими органами у своїй сукупності є достатніми для висновку про покладення на відповідача відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду у розмірі 6553 грн за пошкодження транспортного засобу та є підставою для стягнення на користь позивача витрат за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1970,96 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду позов підлягає задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2102 грн, а також за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн підлягає компенсації за рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Сумській області задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 травня 2021 року скасувати.

Позов Управління поліції охорони в Сумській області до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління поліції охорони в Сумській області 8523 грн. 96 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління поліції охорони 2102 грн судового збору за подання позовної заяви та 3153 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.І.Криворотенко

Судді: О.І.Собина

С.С.Ткачук