Провадження № 2/641/557/2021 Справа № 641/8811/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді - Маньковської О.О., за участю секретаря - Лосковської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей по Слобідському району Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 (11 років), ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження - серія НОМЕР_1 , видане 26.11.2008 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції та малолітньої доньки - ОСОБА_4 (4 роки), ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження - серія НОМЕР_2 , видане 23.06.2016 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, разом з матір`ю - ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 (11 років), ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 (4 роки), ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що 22.09.2007 року нею укладено шлюб із відповідачем ОСОБА_2 , який розірвано 14.01.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова. Від шлюбу подружжя має двоє малолітніх дітей. Вказала, що після розірвання шлюбу відповідач виявив бажання аби діти мешкали почергово у сторін, проте, позивач вказала, враховуючи, що це негативно позначиться на психоемоційному стані, вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. При цьому, позивач вказала, що у дітей має бути постійне місце проживання. Стабільність, турбота, фінансова забезпеченість та атмосфера любові. Позивач вказала, що має постійне місце проживання, де обладнані належні умови для проживання дітей, що вона працевлаштована, має стабільний дохід та графік роботи, який дозволяє їй проводити час із дітьми та піклуватись про них належним чином. Крім того, враховуючи, що дітям має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненнями нею повноліття, тому позивач просила стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання кожного з дітей щомісяця до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та відсутності відповідача, який повідомлений про місце, дату і час слухання справи, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи просив розглядати справу за його відсутності та надав Висновок з приводу заявлених позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, як вбачається з матеріалів справи сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що 23.06.2016 року складений відповідний актовий запис № 310 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 видане Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що 26.11.2008 року складений відповідний актовий запис № 838 (а.с.15,16).

З довідок, виданих КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» та КНП «Обласний наркологічний диспансер» вбачається, що у ОСОБА_1 відсутні розлади здоров`я та за обліками МВС остання до кримінальної відповідальності не притягувалась, має зареєстроване місце поживання у м. Харкові (а.с. 9-10, 17,18).

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 та спостерігаються фахівцями поліклініки КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» ХМР з народження по теперішній час, на диспансерному обліку не перебувають. Діти поліклініку відвідують в супроводі батька та матері, іноді з нянею. Всі рекомендації батьками виконують в повному обсязі, претензій з боку медичних працівників з приводу виконання своїх батьківських обов`язків немає (а.с.19).

Дитина ОСОБА_4 , згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 50ХМР», відвідує заклад дошкільної освіти з 31.05.2018 року по теперішній час. ОСОБА_1 , приймає активну участь у вихованні дитини, цікавиться її життям, відвідує батьківські збори та святкові заходи закладу також здійснює щомісячну оплату за харчування дитини у закладі, постійно допомагає у розвитку матеріально-технічної бази закладу дошкільної освіти. Приводять та забирають дитину ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Батько - ОСОБА_2 інколи приводить та забирає дитину (а.с. 20).

З довідки Харківської гімназії № 46 ім. М.В. Ломоносова ХМР Харківської області вбачається, що дитина ОСОБА_4 є учнем 6-А класу вказаної гімназії, за інформацією класного керівника ОСОБА_6 батьки дитини належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Мати - ОСОБА_1 цікавиться навчально-виховним процесом своєї дитини, відвідує батьківські збори, приймає участь у житті класу та позакласних заходах. Батько ОСОБА_2 цікавиться навчально-виховним процесом своєї дитини, відвідує батьківські збори, приймає участь у житті класу та позакласних заходах. Сплачувала додаткові платні освітні послуги, запроваджені у закладі, за останній місяць, згідно копії виписки банку, наданої Управлінням освіти адміністрації Слобідського району Харківської міської ради - ОСОБА_1 (а.с. 21).

Висновком Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету ХМР встановлено, що малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_4 мешкають разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання та розвитку дітей. ОСОБА_1 матеріально забезпечена, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглянуто з врахуванням віку дітей, наданих документів та рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради та вважали доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.48-49)

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно положень ст.160 СК України, Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

На даний час батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 проживають окремо.

Згідно з положенням ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

Згідно ст.150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

У п.1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зібрані докази у справі з приводу визначення місця проживання дітей в їх сукупності, а також, враховуючи, що батько дітей не заперечує проти визначення місця проживання дітей за адресою матері, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви в цій частині та визначити місце проживання дітей разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Крім того, при розгляді питання про стягнення аліментів, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 181 СК України, визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується в порядку ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 листопада 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55, .

Третя особа - Служба у правах дітей по Слобідському району Департаменту служб у правах дітей Харківської міської ради, адреса місцезнаходження, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 42, 1 поверх.

Суддя: О. О. Маньковська