Головуючий суду першої інстанції Щербина С.В.
Провадження № 22-ц/812/442/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

16 лютого 2021 року м. Миколаїв Справа № 487/2086/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю: представника позивача Гофман О.Є. (ордер - т. 1 а.с. 202),

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про витребування доказів у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», Банк) про визнання частково нікчемним договору про іпотечний кредит та зобов`язання перерахувати платежі за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього кредитну заборгованість, яка утворилась станом на 04 квітня 2017 року, у розмірі 24 054,18 доларів США, з яких: 23 033,46 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 550,54 доларів США за відсотками; 470,18 доларів США комісії та 19 720, 82 грн пені, а також 3 % річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 174, 82 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного з банківською установою 21 червня 2007 року, за яким позичальник отримав 27 000 доларів США на придбання нерухомості на строк до червня 2027 року.

ОСОБА_1 подав зустрічний позов про встановлення нікчемності окремих умов договору, зокрема абзацу 2-4 пункту 1.12 та абзацу 4, 6 пункту 3.4, посилаючись на нечесну підприємницьку діяльність, яка вводить споживача в оману та порушує його права, як споживача банківських послуг, а також просив про перерахунок сплачених ним на погашення заборгованості комісійних виплат.

Посилався зокрема на те, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення кредитором будь-яких зборів, зокрема комісії за супроводження кредиту, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року первісний позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 23 584 доларів США та 3 133,42 грн, з яких: 23 033, 46 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 550, 54 доларів США проценти, 2 958, 60 грн пеня та 174, 82 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, наявності заборгованості у вищевказаному розмірі, що є підставою для її стягнення. В задоволенні вимог про стягнення комісії позивачу було відмовлено.

При відмові у задоволенні зустрічного позову суд вважав, що договір про іпотечний кредит, який був укладений між сторонами, зокрема пункти 1.12 та 3.4 відповідають усім вимогам законодавства України, тому відсутні підстави для визнання цих пунктів нікчемними.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову банку та задовольнити його зустрічні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд, відмовивши у стягненні заборгованості за комісією безпідставно не встановив нікчемність цього пункту Договору, не провів перерахунок заборгованості; стягнувши 3% річних від простроченої суми, не звернув увагу на умови Договору, а при визначенні розміру пені не врахував безпідставність нарахування комісії.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року змінено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит від 21 червня 2007 року № 59 заборгованість за основним зобов`язанням станом на 04 квітня 2017 року в розмірі 22 605,97 доларів США, 2 950,6 грн пені та 174,82 грн 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання. В іншій частині судове рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, змінивши судове рішення в частині стягнення кредитної заборгованості з урахуванням правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/1134/13-ц.

Постановою Верховного Суду від 14 січня 2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання нікчемними пунктів 1.12 кредитного договору (щодо комісії, винагороди за супроводження кредиту, за розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту) та 3.4 змінено, викладено їх мотивувальну частину в цій частині в редакції цієї постанови.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Зокрема, суд касаційної інстанції зазначив, що «пункт 1.12 кредитного договору у частині встановлення комісійних винагород, щомісячної винагороди за супроводження кредиту (0,05 % від суми кредиту), а також за розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту є нікчемним, оскільки суперечить положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) та статті 228 ЦК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про встановлення нікчемності пункту 1.12 кредитного договору, що стосується встановлення комісійних винагород, щомісячної винагороди за супроводження кредиту (0,05 % від суми кредиту), а також розрахунково-касового обслуговування при достроковому погашенні кредиту, та пункту 3.4, оскільки вимоги щодо визнання їх нікчемними не є належним способом захисту права чи інтересу позивача, але помилився щодо мотивів такої відмови».

Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті комісії наявністю між сторонами у справі договірних зобов`язань на підставі нікчемних пунктів договору. Між тим нікчемні пункти договору не породжують для його сторін прав і наслідків по виконанню договору в частині цих пунктів, а тому сплачені позичальником кошти на виконання зобов`язань відповідно до нікчемних пунктів договору, а саме сплати відповідачем комісійних винагород ( п. 1.2. кредитного договору) повинні зараховуватися на погашення інших складових заборгованості (тіло, проценти).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1,2 статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 367 ЦПК України).

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце розгляду справи належним чином, проте про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача в судовому засідання заявила, що Банк з висновками суду касаційної інстанції щодо нікчемності визначених умов договору не погоджується та будь-яких письмових доказів на підтвердження сплати позичальником на погашення сум комісій за умовами укладеного договору та відповідних розрахунків заборгованості надавати не буде.

З урахування зазначеного, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановлювати, яка сума позичальником була сплачена на погашення суми комісій за послуги, що супроводжують кредит, здійснених позичальником платежів на виконання нікчемних умов кредитного договору, з огляду на положення статті 417 ЦПК України щодо обов`язковості виконання постанови суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне витребувати в Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» станом на 04 квітня 2017 року розрахунок суми заборгованості за договором про іпотечний кредит № 59 від 21 червня 2007 року (з урахуванням додаткових договорів), укладеного позичальником ОСОБА_1 , обрахувавши сплачені ним суми комісійних винагород, встановлених пунктом 1.12 зазначеного договору, на погашення інших складових кредитної заборгованості (тіло кредиту, проценти), та визначити суму пені та 3% річних від простроченої суми в межах заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 84, 259, 260 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Витребувати в Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» станом на 04 квітня 2017 року розрахунок суми заборгованості за договором про іпотечний кредит № 59 від 21 червня 2007 року (з урахуванням додаткових договорів), укладеного позичальником ОСОБА_1 , обрахувавши сплачені ним суми комісійних винагород, встановлених пунктом 1.12 зазначеного договору, на погашення інших складових кредитної заборгованості (тіло кредиту, проценти), та визначити суму пені та 3% річних від простроченої суми в межах заявлених позовних вимог.

Зазначений розрахунок надати до Миколаївського апеляційного суду до 26 лютого 2021 року.

В розгляді справи оголосити перерву до 02 березня 2021 року на 13.30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж. М. Яворська

Повний текст ухвали складено 16 лютого 2021 року.