Справа 510/1220/20
Провадження 2/510/309/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.21 року Ренійський районний суд Одеської області У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іванової Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Лиманська сільська рада Ренійського району Одеської області) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником даного житлового будинку, а відповідачі, перебуваючи зареєстрованими за вказаною адресою, фактично не проживають в ньому на протязі тривалого часу, не несуть витрати по утриманню будинку. Відповідачі не є співвласниками даного житлового будинку, самостійно не бажають проводити перереєстрацію свого місця проживання.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову просив справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 13.11.2008 р., власник ОСОБА_1 ; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.11.2008 р.; домова книга; свідоцтво про народження ОСОБА_3 ; рішення Ренійського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 16.08.2017 р.; позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя; посвідчені секретарем виконавчого комітету Лиманської сільської ради пояснення ОСОБА_5 від 05.06.2020 р.; посвідчені секретарем виконавчого комітету Лиманської сільської ради пояснення ОСОБА_6 від 05.06.2020 р..

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У житловому будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є відповідачами по справі, однак вони у даному будинку не мешкають на протязі тривалого часу, самостійно не бажають проводити перереєстрацію свого місця проживання.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2016 р. разом із позивачем не мешкає, а відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідачі не є співвласниками нерухомого майна за зазначеною адресою, відповідач ОСОБА_2 не є членом родини позивача, про що свідчить рішення суду про розірвання шлюбу від 16.08.2017 р., тривалий час не мешкає у будинку. Відповідачка ОСОБА_3 є донькою позивача, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , однак вона понад рік не мешкає за місцем реєстрації. Таким чином, будь які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за зазначеною адресою у відповідачів відсутні.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності позивача на житловий будинок по АДРЕСА_1 , підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи.. Відповідачі зареєстровані у належному позивачу будинку, однак фактично не проживають в ньому більше року.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України.

Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ПВСУ від 01.03.2016 р. № 825/1335/13-а відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв`язку із вищевикладеним, суд вбачає всі правові підстави для зняття відповідачів з реєстраційного обліку, шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони не є власниками (співвласниками) вказаного житлового будинку, фактично не проживають в ньому понад рік, своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за вказаною адресою, відповідачі створюють позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів як власника житлового будинку.

Виходячи з вищевикладеного,

Керуючись , ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. 16, 317, 319, 321, 346, 405, ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Лиманська сільська рада Ренійського району Одеської області) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , та зняти їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін