ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/9014/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна",

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Сидораком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (надалі АТ «СК «Країна») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який уточнив у травні 2020 року.

Позовна заява, з урахуванням уточнень до неї мотивована тим, що ОСОБА_1 працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та був застрахований за Договором добровільного медичного страхування та добровільного старування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017 року, укладеного між АТ «СК Країни» (страховик) та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» (страхувальник).

Відповідно до договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків, позивач мав право на відшкодування матеріальних витрат пов`язаних з перебування на лікарняному та стаціонарному лікуванні, при цьому повідомивши відповідача по справі, відповідно до чинного законодавства.

01 грудня 2018 року позивач потрапив до лікарні та знаходився на стаціонарному лікуванні до 08.01.2019 року, повідомивши відповідача про настання страхового випадку. Відповідач супроводжував ОСОБА_1 медикаментами та витратними матеріалами, здійснив страхову виплату у розмірі 4403, 09 грн., оплативши вибірково чеки, які були надані разом із заявою про настання страхового випадку та чеки на підтвердження понесених витрат. Факт настання страхового випадку підтверджується випискою епікризом від 08.01.2019 року.

Проте, за час лікування з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, витрати складають 23467,63 грн. Зі всіх витрат пов`язаних з настанням страхового випадку, відповідач відшкодував 4403,09 грн., а решту відшкодування, загальною сумою 19064,54 грн, відмовився відшкодовувати, вказуючи у відмові пункти Договору, які ніяк не пов`язані зі страховим випадком.

Ще до настання страхового випадку за Договором добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017 року, був укладений Договір добровільного медичного страхування між АТ «СК Країна» (страховик) та ПАТ «АреселорМіттал Кривий Ріг» (страхувальник), дія якого, починається з 01.01.2019 року.

29.01.2019 року, через погане самопочуття, позивач звернувся до лікаря та знаходився на амбулаторному лікуванні до 16.02.2019 року. Після погіршення самопочуття переведений до стаціонару, де перебував до 27.02.2019 року. Після виписки зі стаціонару, продовжував знаходитись на амбулаторному лікуванні з 28.02.2019 року до 16.03.2019 року.

Відповідно до Договору добровільного медичного страхування №99-94/1-2019/1.1., 1.1.2, 1.1.3 від 12.11.2018 року, позивач знову мав право на відшкодування матеріальних витрат, пов`язаних з перебуванням на лікарняному та стаціонарному лікуванні, повідомивши про це відповідача, шляхом подання заяви до АТ «СК Країна» від 18.02.2019 року. Проте, йому знову відмовлено у відшкодуванні понесених витрат.

Витрати понесені під час лікування з 01.01.2019 року по 16.03.2019 року, склали 9201,69 грн.

Загальна сума відшкодування, яка повинна бити відшкодована АТ «СК Країна» за двома Договорами страхування при настанні страхового випадку та не була відшкодована, становить 32669,32 грн., що підтверджується відповідними чеками.

У березні 2019 року ОСОБА_1 , була встановлена І група інвалідності, в зв`язку з чим ним було знову подано заяву про настання страхового випадку відповідно до п. п. 2.5 Договору добровільного медичного страхування №99-94/1-2019/1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 від 12.11.2018 року, де зазначається страховий випадок, - встановлення інвалідності (в тому числі зміні групи інвалідності на вищу) ЗО (застрахованій особі) внаслідок хвороби, що мала місце в період дії Договору страхування. Позивач знову отримав відмову.

У випадку настання страхового випадку у формі інвалідності, застрахована особа має право на відшкодування фіксованої суми визначеної у Договорі страхування, в розмірі 100000 грн.

За вказаних обставин позивач вважає, що відповідач порушив його право, не виконавши взятих на себе зобов`язань, а тому просив суд: стягнути з відповідача на його користь витрати на лікування в розмірі 32 669, 32 грн., матеріальну шкоду за встановлення інвалідності в розмірі 100000 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за встановлення інвалідності в розмірі 50 000,00 гривень.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з АТ «СК «Країна» на користь держави судовий збір в розмірі 500 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «СК «Країна» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неврахування судом того, що захворювання, внаслідок якого позивачу встановлена інвалідність, виникло до початку дії Договору, а тому не є страховим випадком. Наполягає на тому, що п.п. 2.5. Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків від 12 листопада 2018 року №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3. визначає, що страховим випадком по добровільному страхуванню здоров`я на випадок хвороби є: встановлення інвалідності (в тому числі, зміна групи інвалідності на вищу) ЗО (застрахованій особі) внаслідок хвороби, що мала місце в період дії договору страхування, а тому встановлення інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло до початку дії Договору, виключає застосування даного пункту та не дає позивачу право на отримання страхового відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шемет І.О. зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 01 серпня 2017 року ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» уклали Договір медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2.

Згідно п.п. 1.3.1. цього Договору та Додатку 1 (т. 1 а. с. 66-87, т. 2. а. с. 68) до Договору, позивач ОСОБА_1 відноситься до осіб, застрахованих таким Договором.

Розділом 2 вказаного договору визначено страхові ризики та страхові випадки стосовно застрахованих осіб, зокрема: п.п. 2.1. страховим ризиком за договором є: Гострі захворювання Застрахованої особи; Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку в побуті і на виробництва (виробнича травма) та професійне захворювання;Загострення хронічного захворювання; Смерть ЗО в результаті нещасного випадку (побутового).

Пунктом 2.2. визначено, що страховим випадком по добровільному медичному страхуванню є факт отримання Застрахованою особою в медичних установах передбачених цим Договором або погоджених зі Страховиком, медичних або інших послуг, у межах переліку та обсягах, передбачених цим Договором, а також отримання необхідних медикаментів та матеріалів, що призначені, що призначені лікуючим лікарем, з приводу гострого захворювання, та (або) загострення хронічного захворювання, та (або) нещасного випадку в побуті і на виробництві (виробничої травми), та (або) гострого професійного захворювання, та (або) загострення професійного захворювання згідно з умовами Програми страхування.

Пунктом 2.3. визначено, що страховим випадком по добровільному медичному страхуванню вважається гостре захворювання, загострення хронічного захворювання, травма, отруєння, інші наслідки нещасного випадку за групами порушень здоров`я, передбаченими Міжнародною статистичною класифікацією хвороб і проблем, пов`язаних зі здоров`ям, десятої редакції (МКХ-10), які відбулися в період страхування і привели до стаціонарного та/або амбулаторного лікування (а також до забезпечення медикаментами та розхідними матеріалами), підтвердженому листом непрацездатності або іншим документом, відповідно до законодавства України).

Пунктом 2.5. визначено, що страховим випадком по добровільному страхуванню здоров`я на випадок хвороби є: встановлення інвалідності (в тому числі зміна групи інвалідності на вищу) ЗО внаслідок хвороби, що мала місце в період дії Договору страхування.

Згідно п.п. 2.5.1. розміри виплат по добровільному страхуванню на випадок хвороби встановлюється в п. 3.9.19.

Згідно п.п. 3.9.19. захворювання (крім професійного захворювання) або нещасний випадок (побутовий), що привів до інвалідності страхова виплата становить (в рамках страхової суми): 1 група одноразова виплата (сума 50000 грн.).

Строк дії Договору згідно з п.п. 7.1. встановлено 1 рік з 01.08.2017 року по 31.07.2018 року.

Додатковою угодою №13 до Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017 року, 19 липня 2018 року було внесено зміни, зокрема п.п. 7.1.та 7.2. викладено у наступній редакції: «п.п. 7.1. Договір страхування укладено на 13 місяців: початок дії договору з 01.08.2017 року по 31.08.2018 року; п.п. 7.2. Дата закінчення дії страхового захисту: 24 год. 00 хв. «31» серпня 2018 року» (т. 2, а. с. 69).

Додатковою угодою №15 від 25 серпня 2018 року до Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017 року, знову внесено зміни та сторони домовились викласти пункти 7.1 та 7.2 у наступній редакції: «п.п. 7.2. Договір страхування укладено строком на 17 місяців, початок дії Договору 01.08.2017 року, закінчення дії Договору 31.12.2018 року. п.п. 7.3. Дія цього договору починається з 00 год. 00 хв. 01.08.2017 року. Дата закінчення дії страхового захисту: 24 год. 00 хв. «31» грудня 2018 року» (т. 2 а. с. 70).

12 листопада 2018 року між ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг», укладено договір медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3., де п.п. 2.1., п.п 2.2., п.п. 2.3., п.п. 2.5., п.п. 2.5.1., п. 3.9.19. по змісту повторюють аналогічні пункти Договору від 01 серпня 2017 року. При цьому, строк дії Договору згідно з п.п. 7.1. встановлено 1 рік з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року (т. 1, а. с.88-108).

Виписним епікризом У-14537 констатовано, що ОСОБА_1 , у зв`язку з раптовим погіршенням стану здоров`я, був госпіталізований 01.12.2018 року та виписаний з лікарні 08.01.2019 року. Цим же епікризом підтверджено факт оплати певних медичних препаратів за рахунок ПАТ «СК «Країна», а також визначено медичні препарати, необхідні для подальшого лікування після завершення госпіталізації (т. 1, а. с. 16).

З виписного епікризу -П-495 вбачається, що ОСОБА_1 з 18.02.2019 року по 27.02.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні. В цій же виписці зазначені препарати, які використовувались для лікування під час перебування в лікарні та препарати рекомендовані для подальшого лікування, після виписки з лікарні (т. 1, а. с. 17).

З довідки №206393 серії 12ААБ від 25.03.2019 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №357 вбачається, що ОСОБА_1 25.03.2019 року безстроково присвоєну 1 групу інвалідності в зв`язку з загальним захворюванням (т. 1, а. с. 14-15, 18).

Згідно заявок від 04.12.2018 року, 01.02.2018 року та 02.02.2018 року на відпуск медикаментів застрахованому, наявних при медичних картках стаціонарного хворого, які витребувались судом для огляду в судовому засіданні вбачається, що відповідачем, за призначенням лікаря, проводилась оплата необхідних медикаментів.

Касовими чеками підтверджується факт купівлі медичних препаратів (т. 1, а. с. 19-30).

Відповіддю №4498 від 17.04.2019 року, СК «Країна» повідомила ОСОБА_1 , що виходячи з умов Договору та наданих документів, Страховиком було здійснено страхову виплату за самостійно понесенні витрати на лікування, частково у розмірі 4403,09 грн.

Відповіддю №6594 від 15.05.2019 року, СК «Країна» з посиланням на виписку епікриз повідомила ОСОБА_1 , що для здійснення одноразової виплати по інвалідності відсутні правові підстави зважаючи не те, що захворювання виникло до початку страхового захисту.

Встановивши, що ОСОБА_1 відносився до застрахованої особи за Договором медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01 серпня 2017 року і, в період дії такого Договору, отримував в медичній установі необхідну допомогу, в зв`язку з чим поніс певні витрати матеріального характеру, суд дійшов висновку, що ці витрати Страховою компанією вимпенсовано у розмірі, узгодженому у Договорі, оскільки, з досліджених судом копій чеків, які подані на підтвердження суми понесених витрат на лікування вбачається, що придбані медикаменти не відповідають переліку медичних препаратів, які призначалися лікуючим лікарем для лікування позивача, жодних доказів які б свідчили про необхідність придбання відповідних медичних препаратів та необхідність чи доцільність їх застосування, позивачем не надано та судом з досліджених матеріалів справи не встановлено.

Також, встановивши, що страхові ризики ОСОБА_1 були застраховані і на момент виникнення у нього захворювання, під час дії Договору від 01 серпня 2017 року, строк дії якого закінчувався 31.12.2018 року, при цьому 12 листопада 2018 року відповідач уклав новий страховий Договір, дія якого розпочиналась з 01.01.2019 року, що свідчить про те, що дія Договорів страхування укладеними ПАТ «СК «Країна» відбувалась не перериваючись, починаючи з моменту захворювання відповідача протягом усього періоду хвороби, включно з днем встановлення інвалідності, суд першої інстацнії дійшов висновку, що позивач має право на одноразову виплату в наслідок захворювання, що призвело до отримання 1 групи інвалідності, у розмірі 50 000,00 грн.. згідно п.п. 2.5.1., 3.9.19. Договору медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3. від 12.11.2018 року,

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що умовами страхового Договору, сторонами не обумовлена можливість відшкодування застрахованій особі моральної шкоди.

Зважаючи на те, що відповідач АТ «СК «Країна» в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., у зв`язку із встановленням інвалідності застрахованої особи внаслідок хвороби, що мала місце в період дії договору страхування, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Приписами ст. 985 ЦК України визначено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналіз зазначених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Пунктами 2.2., 2.3., 2.4., 2.5. укладених між ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» договорів від 01 серпня 2017 року №99-94/64-2017/1.1.2 та 12 листопада 2018 року №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3., визначені відповідні страхові випадки при настанні яких виникає обов`язок у ПАТ «СК «Країна» здійснити виплати страхових сум позивачу.

Пунктом 2.5. Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3. від 12 листопада 2018 року визначено, що страховим випадком по добровільному страхуванню здоров`я на випадок хвороби є: встановлення інвалідності (в тому числі, зміна групи інвалідності на вищу) ЗО (застрахованої особи) в наслідок хвороби, що мала місце в період дії договору страхування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, в період дії Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3. від 12 листопада 2018 року, позивач ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 18.02.2019 року по 27.02.2019 року, з діагнозом: «Повторне ГПМК по геморагічному типу в ЛСМА (2015 р., 01.12.18), правобічна геміплегія, тотальна афазія, ІХС: дифузний кардіосклероз, ГХ 3 ст., 2 ст. ризик 3. ГС. СН І. Хронічний цистит» (т. 1 а.с. 17).

Згідно довідки №206393 серії 12ААБ від 25.03.2019 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №357 встановлено, що ОСОБА_1 25.03.2019 року безстроково присвоєну 1 групу інвалідності, в зв`язку з загальним захворюванням (т. 1, а. с. 14-15, 18).

Отже, в період дії Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3. від 12 листопада 2018 року, позивачу ОСОБА_1 було встановлено інвалідність, внаслідок хвороби, що мала місце в період дії договору страхування.

При цьому, пунктом 2.5. цього Договору чітко визначено, що страховим випадком по добровільному страхуванню здоров`я на випадок хвороби є: встановлення інвалідності (в тому числі, зміна групи інвалідності на вищу) ЗО (застрахованої особи) внаслідок хвороби, що мала місце в період дії договору страхування, а не, що виникла під час дії цього Договору, як помилково вважає відповідач.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, страхові ризики ОСОБА_1 були застраховані і на момент виникнення у нього захворювання, під час дії Договору від 01 серпня 2017 року, строк дії якого закінчувався 31.12.2018 року, при цьому, 12 листопада 2018 року відповідач уклав новий страховий Договір, дія якого розпочиналась з 01.01.2019 року, що свідчить про те, що дія Договорів страхування укладеними ПАТ «СК «Країна» відбувалась не перериваючись, починаючи з моменту захворювання ОСОБА_1 та протягом усього періоду хвороби, включно з днем встановлення інвалідності.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: