Номер провадження 8/341/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, витрат на проїзд та судового збору.

встановив:

Ухвалою судді Галицького районного суду Юсип І. М. від 17.07.2020 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2018. Суддю Юсип І. М. 23.10.2020 відраховано зі штату суду.

Відповідно до змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 справу про адміністративне правопорушення передано судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергелю М. Р. З 06.01.2021 по 18.01.2021 суддя перебував на лікарняному.

Розгляд заяви призначено на 16.02.2021. Сторони у справі, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду заяви, у судове засідання не прибули, просили розгляд заяви здійснювати без їхньої участі у зв`язку з хворобою та неможливістю прибути.

Відповідач у справі у задоволенні заяви просив відмовити, оскільки вважає таку необґрунтованою.

ОСОБА_1 просив подану ним заяву задовольнити, переглянути рішення Галицького районного суду від 16.05.2018, ухвалити рішення, яким встановити відсутність повноважень у ОСОБА_2 на представництво інтересів у суді Лічнер С. І.; стягнути з ОСОБА_2 10 000 грн. моральної шкоди, 398 грн. витрат на проїзд та 243 грн.60 коп. судових витрат тощо.

Вказана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами серед іншого обґрунтована тим, що рядом судових рішень було встановлено відсутність у ОСОБА_2 повноважень на представництво інтересів у суді громадянки ОСОБА_3 на підставі довіреності, яка посвідчена ОСОБА_4 радником з консульських питань Посольства України у Великобританії і зареєстрована в консульському реєстрі під № 570/4-1488 від 30.09.2014 та не зареєстрована в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених у нотаріальному порядку. Тобто, просить переглянути рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2020 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, суд не розглядає і не може розглядати у межах цього провадження за заявою ОСОБА_1 вимоги, які не розглядалися по суті спору у межах цієї справи, тобто в межах рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2018.

Вивчивши, проаналізувавши та дослідивши зміст заяви ОСОБА_1 та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України установлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Із пунктів 27, 28 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі № 69529/01 "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia) та пункту 46 рішення Європейського Суду з прав людини від 06 грудня 2005 року у справі № 19960/04 "Попов проти Молдови" (Popov v. Moldova) вбачається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду справи. Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

У зв`язку з наведеним, суд дійшов однозначного висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року у цій справі за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Так, свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує різними джерелами доказів, які, на його думку, вказують на відсутність у ОСОБА_2 (відповідача) повноважень на представництво інтересів у суді громадянки ОСОБА_3 на підставі довіреності, яка посвідчена ОСОБА_4 радником з консульських питань Посольства України у Великобританії і зареєстрована в консульському реєстрі під № 570/4-1488 від 30.09.2014 та не зареєстрована в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених у нотаріальному порядку.

Проте, суд констатує, що у рішенні Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року було надано відповідну правову оцінку доводам позивача щодо відсутності у ОСОБА_2 (відповідача) повноважень на представництво інтересів у судах громадянки ОСОБА_3 на підставі довіреності № 570/4-1488 від 30.09.2014, які ґрунтувались на відповідних доказах. Зокрема, у рішенні, яке просить переглянути заявник, суд надав правову оцінку обставинам щодо відсутності/наявності необхідності реєструвати довіреність № 570/4-1488 від 30.09.2014 у Єдиному реєстрі довіреностей для дійсності такого документа і здійснення представництва на його підставі.

Іншими словами, суд надав відповідну оцінку доводам позивача щодо обставин відсутності у ОСОБА_2 (відповідача) повноважень на представництво інтересів громадянки ОСОБА_3 у ряді судових проваджень на підставі довіреності № 570/4-1488 від 30.09.2014. Ці обставини щодо відсутності повноважень ОСОБА_2 представляти інтереси громадянки ОСОБА_3 у судах були відомі заявнику і на час розгляду спору у цій справі по суті, цими обставинами він обґрунтовував свої позовні вимоги, що виключає їх визнання нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Як зазначалося, не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи. Оскільки довіреність № 570/4-1488 від 30.09.2014 на ім`я відповідача у цій справі була оцінена судом під час ухвалення рішення від 16 травня 2018 року, то усі наведені ОСОБА_1 у заяві доводи зводяться, фактично, до переоцінки доказів щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_2 (відповідача) повноважень представляти інтереси громадянки ОСОБА_3 у судах на підставі довіреності № 570/4-1488 від 30.09.2014.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 260, 353, 423-429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, витрат на проїзд та судового збору.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року у справі 344/12331/15-ц залишити в силі.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:М. Р. Мергель