№ 207/2228/20
№ 2/207/526/21
03 лютого 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Онищенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знаття арешту з майна, -
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про знаття арешту з майна.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що його батько ОСОБА_3 та ОСОБА_2 02.11.1994 році уклади договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , який був посвідчений державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської нотаріальної контори та зареєстровано за № 2-4368. Після придбання будинку його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали проживати в будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла його мати- ОСОБА_4 . Після смерті батьків, він звернувся до приватного нотаріуса Красношлик Л.Л. для отримання спадщини, де йому було повідомлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться під арештом. Підставою обтяження була ухвала Дніпропетровського обласного суду від 27.04.1989 року за заявою про забезпечення позову. 20.03.1990 року прийнято рішення по справі та за ОСОБА_2 визнано право власності, після чого його батьки придбали зазначений будинок та користувались ним до своєї смерті, однак обтяження, яке було накладено на будинок, не було скасовано. Просить зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 для отримання спадщини.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 для отримання свідоцтва про спадщину, після смерті батьків.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав:
В судовому засіданні встановлено наступні обставини.
Згідно договору купівлі-продажу від 02.11.1994 року, який був посвідчений державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі № 2-4368, ОСОБА_3 який був одружений на ОСОБА_4 придбав будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10)
Згідно свідоцтва про смерть, яке видане Південним районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1063, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12)
Згідно свідоцтва про смерть, яке видане Південним районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 75, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11)
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 9),
З довідки приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л., вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_4 (а.с. 8).
Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження (а.с .13), ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 27.04.1989 року на будинок АДРЕСА_1 було накладено обтяження у вигляді арешту (а.с 13) у зв`язку з розглядом позовної заяви.
20.03.1990 року по цивільній справі № 1-90 Дніпропетровським обласним судом було винесено рішення, за ОСОБА_2 було визнано право власності на будинок, однак арешт з будинку не був скасований.
Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на майно, яке він згідно діючого законодавства має право отримати у спадщину після померлих батьків.
Таким чином, арешт накладений на майно порушує право, спадкоємця отримати право на спадщину за законом.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливо задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме зняти арештз будинку АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, будинку АДРЕСА_1 , який був накладений ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 27.04.1989 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.К. Подобєд